КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 2-2798/2010

Апеляційне провадження 22-ц/824/8173/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Болотова Є.В., Шкоріної О.І.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

боржник ОСОБА_1

ОСОБА_2

стягувач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Чаплієвою Кристіною Володимирівною , на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Панченко О.М., за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у червні 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2010 з нього та ОСОБА_2 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» солідарностягнуто заборгованість за кредитним договором від 10.07.2006 у сумі 45 402,95 доларів США та 36,18 грн, а також судовий збір - 1 700 грн та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу 120 грн. На виконання цього рішення 06.09.2010 видано виконавчий лист. Стягувач пред`явив виконавчий лист для примусового виконання та державним виконавцем 25.10.2010 відкрите виконавче провадження, винесено постанову про розшук майна боржника, про зупинення виконавчого провадження, а 11.11.2014 - постанову про поверення виконавчого листа стягувачу. Надалі будь - яких виконавчих дій не проводилося. Майже через 5 років стягувач повторно пред`явив виконавчий лист до виконання та 06.02.2019 приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та наклав арешт на майно боржника. Оскільки закінчився строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та стягувач не звертався із заявою про поновлення такого строку виконавче провадження не повинно було відкриватися, а виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.02.2020 у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. А саме, суд не врахував, що стягувач пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, який сплинув 30.09.2013 та судом такий строк не поновлювався. Виконавчого провадження до 2019 року не існувало, відтак приватним виконавцем вчиняються незаконні дії щодо майна боржника. Крім того, судом не враховано, що квартира, на яку накладено арешт підпадає під дію мораторію відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У відзиві представник стягувача Белименко О.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Зазначає, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачені ст. 432 ЦПК України відсутні, а квартира не підпадає під дію мораторію, оскільки у власності боржника є інше житло, а саме квартира АДРЕСА_1 та 1/2 частина будинку по АДРЕСА_2 . Виконавче провадження вперше відкрито 25.10.2010. Надалі постановою державного виконавця від 11.11.2014 виконавчий лист повернуто стягувачу. 31.05.2015 знову було відкрито виконавче провадження та 06.08.2015 винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. 11.02.2016 знову відкрито виконавче провадження та 09.12.2016 виконавчий лист повернуто стягувачу. Копії постанов було надано суду, а їх оригінали оглядалися в судовому засіданні. Вважає посилання апелянта на відсутність заборгованості безпідставним, оскільки будь - яких доказів виконання рішення суду не надано.

У судовому засіданні представник стягувача Белименко О.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Щодо неявки у судове засідання боржника та його представника слід зазначити наступне. Розгляд справи було призначено на 11.08.2020. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився та причини неявки не повідомив. Представник ОСОБА_1 - адвокат Чаплієва К.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із її зайнятістю у іншому судовому засіданні, що відбувається у Печерському районному суді м. Києва. Таке клопотання було задоволено та розгляд справи відкладено на 25.08.2020. Вдруге подаючи клопотання про відкладення розгляду справи адвокат Чаплієва К.В. як на поважність причин неявки у судове засідання посилається на продовження карантинних обмежень до 31.08.2020. На ці обставини посилається і ОСОБА_1 у своєму клопотанні про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів визнає причини неявки боржника та його представника у судове засідання неповажними, оскільки карантинні обмеження ніяким чином не позбавляють можливості учасників справи приймати участь у судових засіданнях (суд працює в звичному режимі, громадський транспорт також працює). Карантинні обмеження не стали перешкодою адвокату для участі у судовому засіданні у Печерському районному суді м. Києва, а відтак з клопотання не вбачається поважності причин неможливості з`явитися до Київського апеляційного суду.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2010 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» солідарнозаборгованість за кредитним договором від 10.07.2006 у сумі 45 402,95 доларів США та 36,18 грн, а також судовий збір - 1 700 грн та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу 120 грн.

06.09.2010 стягувачу видано виконавчий лист на виконання зазначеного рішення та 25.10.2010 державний виконавцем відкрито виконавче провадження.

11.11.2014 державним виконавцем прийнята постанова про повернення виконавчого листа стягувачу, у якій зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання в строк до 11.11.2017. Причиною повернення виконавчого листа стягувачу зазначено те, що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована неповнолітня дитина.

31.01.2015 за заявою стягувача державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 06.08.2015 виконавчий лист знову повернуто стягувану з посиланням на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

11.02.2016 постановою державного виконавця знову відкрито виконавче провадження та 09.12.2016 виконавчий лист повернуто стягувачу з посиланням на те, що реєстрація неповнолітньої доньки боржника у квартирі, яка передана в іпотеку банку перешкоджає реалізації цієї квартири. У постанові про повернення виконавчого листа стягувачу зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання в строк до 10.12.2019.

06.02.2019 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання того ж виконавчого листа. Крім того, приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, постанову про стягнення з боржника основної винагороди та про опис і арешт майна боржника.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист видано на підставі рішення суду, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором та яке боржником не виконане.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Виконавчий лист у даній справі виданий на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Відтак будь - якої помилки при видачі виконавчого листа не встановлено та на помилковість видачі виконавчого листа заявник також не посилався.

Необхідним для позитивного вирішення питання щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є порушення прав боржника видачею виконавчого листа чи його виконанням. У даній справі судом першої інстанції правильно встановлено, що будь - яких порушень прав та інтересів боржника не відбулося.

Виконавчий документ видано у той період, коли рішення набрало законної сили. Подальші питання щодо здійснення стягнення за даним виконавчим листом вирішуються у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

ОСОБА_1 не заперечує, що рішення суду не виконане.

Посилання у апеляційній скарзі на неправомірність постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та інших дій приватного виконавця не має правового значення для вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки всі ці питання вирішуються у іншому порядку, а саме у порядку оскарження дій чи бездіяльності державного або приватного виконавця (ст. 447 ЦПК України).

За таких обставин, висновки суду щодо відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є правильними, а ухвала суду є законною і обгрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає за виключенням підстав, передбачених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 25.08.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді Є. В. Болотов

О. І. Шкоріна