Справа № 175/4980/19
Провадження № 2-з/202/99/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

14 серпня 2020 року місто Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Марченко Н.Ю., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Кабінету Міністрів України, Міністерства енергетики та захисту довкілля України, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , провідного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_7, треті особи: Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом про відшкодування збитків за порушення суб`єктами владних повноважень особистого немайнового права громадянина України ОСОБА_1 на життя та особистого немайнового права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, права на виконання суспільної діяльності, екологічного права, права на захист ділової репутації, гарантії права на захист авторських та інших прав по заявкам на винаходи і корисні моделі шляхом реалізації в Україні технології ОСОБА_1 " ІНФОРМАЦІЯ_1 з використанням для виробництва енергії альтернативної сировини « ІНФОРМАЦІЯ_2 ©» (авторське свідоцтво № НОМЕР_1 , патент № НОМЕР_2 ).

Позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій він з урахуванням уточнень просить на підставі рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 року у справі № 1-17/2001 № 6-рп/2001, статей 3, 8, 19, 21, 22, 24, 55 Конституції України, підпункту «г» пункту 2 та пункту 3 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» як члена малозабезпеченої сім`ї, предмета позову - захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, а саме особистого немайнового права авторів технології ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на життя та особистого немайнового права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, а також ухвали Верховного Суду від 19.06.2020 року по аналогічній справі звільнити його від сплати судового збору або розстрочити сплату судового збору поки не буде розглянуто його звернення до Президента України.

Заборонити Кабінету Міністрів України порушувати по відношенню до авторів технології ОСОБА_4 «ІНФОРМАЦІЯ_1» Закон України «Про звернення громадян» та конституційні права, встановлені статями 3, 21-24, 38, 40-43, 46, 49, 50, 54, 56 Конституції України.

На підставі частини 2 статті 276 ЦК України поновити особисте немайнове право авторів технології ОСОБА_4 «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на життя та особисте немайнове право на безпечне для життя і здоров`я довкілля шляхом зобов`язання Кабінету Міністрів України негайно поновити та забезпечити особисті немайнові права авторів технології ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » шляхом прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо розробки та реалізації спільно з авторами технології ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » програми « ІНФОРМАЦІЯ_2 ©» - енергетична незалежність, екологічна безпека, здоров`я і добробут Українського народу», виділення коштів у 2020 році для фінансування робіт, а саме розробки проекту утеплення стін та покрівлі будинку громадянина України ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , придбання матеріалів, заміни вікон, дверей, перепроектування та переобладнання опалювальної системи будинку, заміни котла та іншого, що забезпечить можливість зниження витрат газу та електричної енергії до встановлених Кабінетом Міністрів України норм; забезпечення у 2020 році фінансування проекту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок коштів місцевого бюджету чи залучення інвесторів, що, в свою чергу, забезпечить можливість розповсюдити технологію ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та виключити необхідність витрачати бюджетні кошти на субсидії та на оплату енергоносіїв для утримання бюджетної сфери, а також запобігатиме викиданню шкідливих речовин у повітря, зменшить ризики захворюваності людей та покращить добробут за рахунок зниження вартості товарів і послуг.

Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у межах його повноважень забезпечити на підставі статті 59 Конституції України та Закону України «Про безоплатну правову допомогу» правника для захисту його прав у суді по даній справі.

Зобов`язати Державне бюро розслідувань та Національну поліцію України розслідувати у межах його повноважень законність дій державних органів влади та суб`єктів владних повноважень по даній справі.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про необхідність повернення цієї заяви з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 5 статті 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 4 частини 2 статті 4 вказаного Закону передбачено, що за подання до суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в розмірі 2102 грн.

Отже, судовий збір за подання цієї заяви становить 420,40 грн.

Позивачем судовий збір за подання заяви про забезпечення позову не сплачений.

У своїй заяві позивач просить звільнити його від сплати судового збору або розстрочити сплату судового збору.

Вирішуючи клопотання позивача щодо звільнення його від сплати судового збору або розстрочення сплати судового збору з підстав, наведених у заяві позивача, суд звертає увагу що підстави звільнення від сплати, розстрочення та відстрочення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Так, згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір»

враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Таким чином, підставою для звільнення особи від сплати судового збору, його зменшення, відстрочення чи розстрочення є її майновий стан.

Однак позивач, звертаючись до суду із відповідною заявою, жодних доказів щодо свого майнового стану, з урахуванням якого він може бути, зокрема, звільнений від сплати судового збору, суду не надав.

Отже, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору чи розстрочення йому судового збору відсутні, оскільки у справі немає даних, які б підтверджували його незадовільний майновий стан, а норми Конституції України, на які посилається позивач, хоча й мають найвищу силу, проте не містять положень щодо судового збору. При цьому норми Закону України «Про судовий збір», який регулює спірні правовідносини, неконституційними не визнані.

Поряд із цим, суд звертає увагу, що Законом України «Про судовий збір» визначені деякі категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до вказаного Закону від сплати судового збору звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Зокрема, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивач у своїй заяві про забезпечення позову вказує, що він є інвалідом ІІ групи.

Разом із тим, докази на підтвердження зазначеного факту до заяви позивачем не додані.

Таким чином, оскільки позивачем не сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору або розстрочення судового збору судом не встановлені, докази звільнення від сплати судового збору в силу закону позивачем суду надані не були, суд вважає заяву ОСОБА_3 такою, що не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Відповідно до частини 9 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову необхідно повернути.

Суд вважає, що права ОСОБА_3 в даному випадку не порушені, оскільки він не позбавлений можливості повторного звернення до суду із аналогічною заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, зокрема після надання суду доказів звільнення від сплати судового збору в силу закону чи надання доказів щодо свого майнового стану, який може бути підставою для звільнення від сплати судового збору, його зменшення, відстрочення чи розстрочення.

Керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Кабінету Міністрів України, Міністерства енергетики та захисту довкілля України, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , провідного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_7, треті особи: Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Ю.Марченко