Справа № 151/701/17
Провадження № 22-ц/801/1479/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 рокуСправа № 151/701/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Оніщука В. В., Шемети Т. М.,

за участю секретаря судового засідання - Богацької О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Чечельницький спиртовий завод»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 151/701/17 за заявою Державного підприємства «Чечельницький спиртовий завод» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чечельницький спиртовий завод» про стягнення заборгованості за договорами позики та надання поворотної цільової фінансової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Чечельницький спиртовий завод» (надалі - ДП «Чечельницький спиртовий завод») про стягнення заборгованості за договорами позики та надання поворотної цільової фінансової допомоги.

Позов мотивовано тим, що у 2005-2006 роках він надав цільову поворотну фінансову допомогу ДП "Чечельницький спиртовий завод" концерну "Укрспирт" для здійснення поточних витрат у вигляді готівкових грошових сум у валюті США, обладнання, товарно-матеріальні цінності, на закупівлю сировини, паливно-мастильних матеріалів на ремонтні роботи для підготовки та запуску виробництва ДП «Чечельницький спиртовий завод» та забезпечення виробничого процесу сезонів 2005-2006 років, 2006-2007 років, сплати податків, інших обов?язкових платежів, зарплати, купівлі державної ліцензії в 2006 році на виробництво харчового етилового спирту за ДСТУ, тощо.

Надана поворотна цільова фінансова допомога є позикою, наданою як грошима, так і в натуральному виді обладнанням, товарно-матеріальними цінностями, тощо, що є борговими зобов`язаннями ДП «Чечельницький спиртовий завод» перед ним, на умовах її повернення.

Надана поворотна цільова фінансова допомога здійснена на підставі договорів та інших правочинів та за отриманої ДП «Чечельницький спиртовий завод» згоди (дозволу) на ці правочини.

15 вересня 2005 року між ним та ДП «Чечельницький спиртовий завод» укладено договір позики - надання заводу цільової поворотної фінансової допомоги у розмірі 4 700,00 дол. США, та додатково 05 жовтня 2005 року в розмірі 1 100,00 дол. США та 6 900,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 35 000,00 грн).

18 січня 2006 року позивач надав відповідачу для сплати заборгованості заводу за електроенергію 5 000,00 дол. США, та додатково 05 квітня 2006 року 13 000,00 дол. США, 07 квітня 2006 року 17 000,00 дол. США поворотної цільової фінансової допомоги для здійснення поточних витрат заводу, у тому числі на сплату (доплату) заводом державної ліцензії на сезон виробництва спирту в 2006 - 2007 роках.

Згідно з договором зберігання від 03 листопада 2005 року № 03/11 позивач передав відповідачу для виробничих потреб три ємності (калібровані, з нержавіючої сталі, в комплекті) об`ємом 5,6 куб. м; 7,35 куб. м та 11,2 куб. м загальною вартістю 14 330,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 71 100,00 грн).

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та вартість ємностей, у випадку втрати цього обладнання, грошима за вартістю 14 330,00 дол. США, за вимогою позивача, але в будь- якому випадку до повного та остаточного виконання майнових (грошових) зобов`язань перед позивачем, про що відповідачем було складено та підписано розписки на все в цілому боргове зобов`язання від 15 вересня 2005 року, 05 жовтня 2005 року, 18 квітня 2006 року № 1 /4 ф-ВО та надані інші письмові документи за зобов`язаннями здійснених відповідачем правочинів.

За договором від 30 вересня 2006 року № 1/7 ф-ВО позивач надав відповідачу для забезпечення виробничої діяльності та платоспроможності заводу сезону 2006-2007 років грошові кошти у розмірі З0 910,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 157 030,00 грн) та 21 000,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 106 500,00 грн), про отримання коштів відповідач надав розписки.

У подальшому надані відповідачу ємності загальною вартістю 14 330,00 дол. США зникли, згідно з умовами договору їх вартість позивачу не відшкодовано.

Станом на 30 вересня 2006 року загальна сума заборгованості ДП «Чечельницький спиртовий завод» становить 108 464,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 554 735,00 грн).

12 вересня 2014 року позивач направив відповідачу вимогу щодо повернення грошових коштів.

У зв`язку з тим, що відповідач майнові зобов`язання не виконав, на неодноразові звернення щодо повернення коштів не реагує, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вважає, що з урахуванням 3% річних з дати пред`явлення вимоги 12 вересня 2014 року, а також статті 625 ЦК України, борг ДП «Чечельницький спиртовий завод» становить 115 435,63 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно З 015 178,66 грн), який просив стягнути з відповідача на свою користь.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Чечельницький спиртовий завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики та надання поворотної цільової фінансової допомоги в розмірі 209 862,00 грн.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ДП «Чечельницький спиртовий завод» до Державного бюджету судовий збір в сумі 3 147,93 грн.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову та стягнення судового збору скасовано, у цій частині ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Чечельницький спиртовий завод» на користь ОСОБА_1 1 729 144,00 грн боргу за договором позики та 3% річних у розмірі 155 622,96 грн.

Стягнуто з ДП «Чечельницький спиртовий завод» на користь ОСОБА_1 442 449, 60 грн боргу за договором уступки вимоги.

Стягнуто з ДП «Чечельницький спиртовий завод» до Державного бюджету судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 143,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 558 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

25 жовтня 2018 року ДП «Чечельницький спиртовий завод» звернулось до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Заяву мотивовано тим, що після ознайомлення зі справою заявнику стали відомі обставини, які є істотними для справи, які не могли бути встановлені судом і не були відомі йому під час розгляду справи. Вважає, що подані позивачем документи до суду апеляційної інстанції насправді є нововиявленими обставинами, які мають істотне значення для розгляду справи.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року заяву ДП «Чечельницький спиртовий завод» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року задоволено.

Постанову Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що враховуючи викладені у заяві відповідача обставини, які є істотними для справи та не були встановлені судом та не могли бути відомими заявнику, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позову ОСОБА_1 у розмірі 209 862,00 грн, а у іншій частині відмовив за недоведеністю.

Постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 23 липня 2020 року справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Денишенко Т. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 липня 2020 року задоволено заяву судді Денишенко Т. О. про самовідвід, справу передано на повторний автоматизований розподіл в частині заміни судді Денишенко Т. О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 27 липня 2020 року визначено склад суду для розгляду указаної справи, а саме: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Шемета Т. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року справу призначено до розгляду на 13 серпня 2020 року з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 проти задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заперечував.

Державне підприємство «Чечельницький спиртовий завод» та його представник - адвокат Ліханова О. В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з?явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що відповідно до договору уступки вимоги від 25 грудня 2006 року між новим кредитором фізичною особою ОСОБА_1 , боржником ДП «Чечельницький спиртовий завод» в особі директора Ольшевського В. В. та попереднім кредитором СПД ОСОБА_2 укладено договір, яким попередній кредитор поступається, а новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобов`язань на поступленні боржникові грошові кошти, товарно-матеріальні цінності, обладнання, сировини протягом 2005-2006 років.

Пунктом 2 цього договору передбачено, що новий кредитор отримує та набуває права вимоги від боржника належного та повного виконання зобов`язань щодо сплати боргів за договорами про відступлення права вимоги від 31 грудня 2005 року за 2005 рік у розмірі 209 862,00 грн та від 25 грудня 2006 року за 2006 рік у розмірі 141 250,00 грн на користь нового кредитора. А всього на загальну суму 351 113,00 грн (т. 1, а. с. 57-61 ).

Згідно з довідкою ДП «Чечельницький спиртовий завод» від 10 травня 2018 року №11/15 за даними бухгалтерського обліку за СПД ОСОБА_2 рахується прострочена кредиторська заборгованість загальним розміром 209 862 грн (т. 1, а. с. 186).

15 вересня 2005 року позивач та виконувач обов`язків директора ДП «Чечельницький спиртовий завод» Ольшевський В. В. уклали договір позики на загальну суму 100 000,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 500 000,00 грн). Позика надається безвідсотково (т. 1, а. с. 56).

Відповідно до боргової розписки ДП «Чечельницький спиртовий завод» від 30 вересня 2006 року №1/7ф-ВО (т. 1, а. с. 79) на підставі звірки щодо отриманих від фізичної особи ОСОБА_1 готівкових грошових сум, товарно-матеріальних цінностей та обладнання в якості наданої поворотної фінансової допомоги в 2005-2006 роках, ДП «Чечельницький спиртовий завод» визнав наступні зобов`язання перед фізичною особою ОСОБА_1 :

- отримання 05 вересня 2005 року за договором через уповноважену

особу СПД ОСОБА_2 грошові кошти готівкою в сумі З0 910,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 157 030,00 грн) на закупівлю зерна кукурудзи, мазуту, товарно-матеріальних цінностей, запчастин тощо, на поточні витрати для запуску Чечельницького спиртового заводу сезону 2005 - 2006 років;

- отримання в оренду З металеві ємності в комплекті 5,6 куб м, 7,35 куб. м, 11,2 куб. м за актом прийому-передачі до договору від 03 листопада 2005 року № 03/11 на суму 14 330,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 73 100,00 грн);

- отримання 25 вересня 2006 року через уповноважену посадову особу (СПД) ОСОБА_2 - начальника охорони заводу грошових коштів готівкою в сумі 21 000,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 106 500,00 грн) на закупівлю зерна кукурудзи, мазуту та інших допоміжних матеріалів, палива тощо, на поточні витрати для запуску Чечельницького спиртового заводу сезону 2006 - 2007 років;

- закупівлю зерна кукурудзи, мазуту здійснена за договорами від 01 листопада 2005 року № 01 /11, від 02 листопада 2005 року № 02/1Л, накладних, касових ордерах, чеках, інших документів (через господарства, СПД інше);

- отримання згідно виданої ОСОБА_1 розписки від 18 квітня 2006 року № 1/4ф-ВО готівки на загальну суму 47 700,00 дол. США (5 000,00 + 4 700,00 + 1 100,00 + 6 900,00 + З0 000,00) (за курсом НБУ еквівалентно 246 305,00 грн).

Всього за 2005-2006 роки отримано від фізичної особи ОСОБА_1 зазначеної допомоги на суму 113 940,00 дол. США (30 910,00 + 21 000,00 + 14 330,00 обладнання+ 47 700,00)) (за курсом НБУ еквівалентно 582 935,00 грн).

Повернуто ОСОБА_1 04 серпня 2006 року через уповноважену особу - виконуючого обов`язки директора заводу ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 25 750,00 грн (за курсом НБУ еквівалентно 5 000,00 грн) та 28 вересня 2006 року - 2 450,00 грн через АППБ «Аваль» смт Чечельник через уповноважену особу ОСОБА_2 .

Всього повернуто 28 200,00 грн (за курсом НБУ еквівалентно 5 476,00 дол. США).

Станом на З0 вересня 2006 року грошові зобов`язвиня ДП «Чечельницький спиртовий завод» перед ОСОБА_1 становлять 108 464,00 дол. США (за курсом НБУ еквівалентно 554 735,00 грн).

До початку розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 подав клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів: оригінали квитанцій від 15 вересня 2005 року № 47 (т. 2, а. с. 47), від 05 жовтня 2005 року № 63 (т. 2, а. с. 49), від 18 січня 2006 року № 58-1 (т. 2, а. с. 48), від 05 квітня 2006 року № 94 (т. 2, а. с. 52), від 07 квітня 2006 року № 98 (т. 2, а. с. 50); від 06 жовтня 2006 року № 237 (т. 2, а. с. 51 ); оригінали документів, копії яких містяться в матеріалах справи, зокрема боргова розписка від З0 вересня 2006 року №1/7ф-ВО (т. 2, а. с. 53), розписки від 15 вересня 2005 року т. 2, а. с. 56), від 05 жовтня 2005 року (т. 2, а. с. 55), від 18 квітня 2006 року № 1/4ф-ВО (т. 2, а. с. 54), а також примірник оригіналу договору позики від 15 вересня 2005 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ДП «Чечельницький спиртовий завод» в особі директора Ольшевського В. В. (т. 2, а. с. 57).

Зазначені оригінали документів позивач не міг подати суду у строк визначений частиною другою статті 83 ЦПК України, оскільки частина його речей, у тому числі і зазначені документи, перебувала у квартирі його колишньої співмешканки ОСОБА_4 і надав їх суду після того, як остання надіслала ці документи засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Приєднано до матеріалів справи подані докази, оскільки судом встановлено поважність причин неможливості їх подання позивачем у строк визначений частиною другою статті 83 ЦПК України, з причин, що не залежали від його волі.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

З матеріалів справи слідує, що звертаючись із заявою про перегляд постанови Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року за нововиявленими обставинами (т. 2, а. с. 72-74), ДП «Чечельницький спиртовий завод» не надав фактів та доказів, що спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Крім того, докази на які посилається заявник, а саме оригінали квитанцій від 15 вересня 2005 року № 47, від 05 жовтня 2005 року № 63, від 18 січня 2006 року № 58-1, від 05 квітня 2006 року № 94, від 07 квітня 2006 року № 98; від 06 жовтня 2006 року №237; оригінали документів, копії яких містяться в матеріалах справи, зокрема боргова розписка від 30 вересня 2006 року №1 /7ф-ВО, розписки від 15 вересня 2005 року, від 05 жовтня 2005 року, від 18 квітня 2006 року № 1/4ф-ВО, а також примірник оригіналу договору позики від 15 вересня 2005 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ДП «Чечельницький спиртовий завод» в особі директора Ольшевського В. В. досліджувалися судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 23 жовтня 2018 року та не можуть бути нововиявленими обставинами в розумінні статті 423 ЦПК України.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не був доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Отже, обставини, на які посилається відповідач не є нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Разом з тим, скасовуючи постанову Апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року та направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції звертає увагу апеляційного суду на необхідність перевірки при новому розгляді справи питання щодо порушення юрисдикції, оскільки з відкритих джерел відомо, що з 18 травня 2005 року на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 19 квітня 2005 року у справі № 5/75-05 щодо ДП «Чечельницький спиртовий завод» порушено справу про банкрутство, а відомості про завершення процедури відсутні.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Як доступ до правосуддя згідно із практикою Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже загальні суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, наявність у них спору про право цивільне, суб`єктний склад такого спору та пряма вказівка закону про вирішення спору у порядку певного судочинства.

Під час вирішення питання щодо можливості розгляду справи в порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданням цивільного судочинства, передбаченим у статті 2 ЦПК України, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності провадження, а отже і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

З відкритих джерел, а саме Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомо, що з 18 травня 2005 року на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 19 квітня 2005 року у справі № 5/75-05 щодо ДП «Чечельницький спиртовий завод» порушено справу про банкрутство. Відомості про завершення процедури відсутні.

Відповідно до Закону України від 02 жовтня 2012 року № 5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов`язань» розділ Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України від 14 травня 1992 року № 2343-XII Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі - Закон № 2343-XII) доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

У зв`язку з набранням чинності 19 січня 2013 року (за винятком окремих положень) Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»» Закон № 2343-XII викладено в новій редакції.

Згідно з пунктом 7 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2343-XII статтю 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції до 15 грудня 2017 року доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким кодекси викладено в нових редакціях.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України в редакції цього Закону провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи у спорах фізичної особи з майновими вимогами до боржника, суди повинні враховувати положення пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2343-XII, вимоги статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника.

Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції цих спорів і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок про застосування норм права Велика Палата Верховного Суду виклала у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 456/20/16-ц (провадження № 14-7цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 541/459/17 (провадження № 14-370цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 740/5146/17 (провадження № 14-588цс18), а також від 15 травня 2019 року у справі № 587/1428/18 (провадження № 14-628цс18).

Враховуючи те, що Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїх постановах висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах, колегія суддів Верховного Суду з урахуванням вимог пункту третього частини шостої статті 403 ЦПК України (в чинній редакції Кодексу) дійшла висновку про відсутність підстав для направлення справи до Великої Палати Верховного Суду.

Оскільки ОСОБА_1 пред`явив позов до ДП «Чечельницький спиртовий завод», стосовно якого порушено справу про банкрутство до 19 січня 2013 року, спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, і підстави для закриття провадження у справі, передбачені пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 423-429 Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Чечельницький спиртовий завод» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий С. К. Медвецький

Судді: В. В. Оніщук

Т. М. Шемета