СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19504/19

пр. № 2/759/1602/20

07 серпня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Марус А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу зі спадкоємця за договором позики, укладеним зі спадкодавцем,

В С Т А Н О В И В:

18.10.2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 17.05.2016 року у розмірі 261 057, 00 грн. та судового збору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наявністю заборгованості, що виникла у відповідача внаслідок включення її до спадкової маси, яку відповідач мав отримати внаслідок смерті свого спадкодавця. Справу вирішити керуючись ст. 1282 ЦК України

Ухвалою суду від 12.11.2019 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження.

Відзиву відповідач до суду не надав.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року справу було призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні 08.07.2020 року позивач підтримав вимоги позову з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час судового засідання був повідомлений належним чином. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладеним 17.05.2016 року та посвідченим 16.05.2016 року приватним нотаріусом КМНО Клименком Д.Б. ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_4 передав 276 134, 40 грн., що на день укладання договору становило еквівалент 10 880 дол. США. Сторонами досягнуто домовленість про безпроцентність позивики та графік повернення позики частинами, останнім днем якої є 17.05.2017 року.(а.с.5).

Позивач посилаючись на смерть ОСОБА_4 просить стягнути борг з його спадкоємця ОСОБА_3 , який є відповідачем у справі.

У якості доказу цього факту надає повідомлення завідувача Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморенко О.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_3 .

Оскільки даний факт визнаний сторонами, суд вважає датою смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 через приватного нотаріуса КМНО Ткаченко В.Л. заявлено вимогу до спадкоємця ОСОБА_4 - відповідача у справі про повернення заборгованості у розмірі 10380 дол. США У 30-ти денний строк (а.с.10).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608. 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той нас як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Вирішуючи даний спір, суд враховує окрему думку в рішенні у справі №175/4367/15-ц, зокрема: Системне тлумачення статті 16 ЦК України та частини другої статті 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма частини другої статті 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз частини другої статті 1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму коштів, посилаючись на ст.1282 ЦК України. Таким чином, позивач в обґрунтуванні свого позову не використовує спосіб захисту передбачений ст. ч.5 ст. 16 ЦК України, а саме примусове виконання обов`язку в натурі. Зазначена позивачем стаття вже містить спеціальний спосіб захисту - накладення стягнення на майно.

Норма ч.5 ст.16 ЦК України має загальним характер, та спосіб захисту, зазначений в цій нормі, може застосовуватись якщо позивач не обрав спеціальний спосіб захисту.

Стаття 1282 ЦК України, як уже зазначалось, містить спеціальний спосіб захисту, який полягає у накладенні стягненні на майно. Така особливість є важливим аспектом саме спадкових правовідносин, оскільки виконання обов`язку в натурі може бути неможливим у зв`язку з пошкодженням або втратою майна. Важливою вона є і тому, що застосування загальної норми з ст.16 ЦК України може покладати на відповідача тягар виплати боргу незалежно від можливості реалізації спадкового майна. Вбачається, що такий тягар фактично може зробити спадоємця залежним від кредитора, незалежно від бажання спадкоємця реалізувати свій обов`язок шляхом реалізації спадкового майна. Втім, якщо позивач бачить необхідним застосувати норму ч.5 ст.16 ЦК України, та такий спосіб захисту не створює додаткових труднощів для відповідача у виконанні судового рішення, то суд може застосувати таку норму. Це вбачається і зі змісту ст. 5 ЦПК України, яка говорить, що застосовуваний спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Однак при дослідженні матеріалів справи та позиції позивача суд не бачить підстав застосовувати загальну норму ч.5 ст.16 ЦК України з огляду на те, що позивач не посилається на цю норму. Більш того, як суд погоджується з вищезазначеною правовою позицією судді Крата, та вважає що суд не може самостійно застосувати передбачений ст.16 ЦК України до відносин, вруглювання яких передбачено ст. 1282 ЦК України.

Отже, застосування способу захисту зазначеного у позові вбачається неможливим з огляду на норму ст.1282 ЦК України, на яку посилається позивач, оскільки вона передбачає накладення стягнення на майно, а не виконання обов`язку в натурі. В позові відсутні вимоги про накладення стягнення на майно відповідача. Таким чином суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову у задоволенні позову.

Керуючись: ст.ст.6-13,18,19,71-79,89,141,259,263-265,268,273,280-282,284 ЦПК України, ст.ст. 16,509,525,526,1049,1216,1218,1219,1282 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу зі спадкоємця за договором позики, укладеним зі спадкодавцем, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць