Справа № 161/9881/20
Провадження № 2/161/2670/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 серпня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

22.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 04.02.2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 . На даний час подружні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Вважає, що примирення між ними та збереження шлюбу не можливе. Разом з тим, неповнолітній син залишився на її вихованні та утриманні. В свою чергу відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказує, що ОСОБА_2 здоровий, працездатний, інших утриманців у нього не має, а тому в останнього є можливість надавати матеріальну допомогу на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, її фінансове становище є вкрай складним, оскільки вона не працює, а тому одноосібно утримувати дитину у неї можливості немає. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 04.02.2011 року Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 70, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн., починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття з індексацією стягуваної суми відповідно до ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення». Судові витрати просить покласти на відповідача.

До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 19).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідоми, будь-яких заяв, клопотань, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходило.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 перебувають в шлюбі з 04.02.2011 року, який зареєстровано Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 70, свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 3).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття поваги та любові один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сторони спільне господарство та побут не ведуть та проживають окремо.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Як слідує зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких утриманців за собою не має, розмір його середньомісячного заробітку не відомий.

Доказів іншого відповідачем ОСОБА_2 суду не надано.

В свою чергу, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здоровий, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

На переконання суду, відповідачем не доведено тієї обставини, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання його сина у заявленому позивачкою розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася 22.06.2020 року (а.с. 2), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наведеного слідує, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 840,80 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с. 1).

Крім того, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, а тому, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з ОСОБА_2 слід також стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112, 180, 181, 182, 184 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 280, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 70 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луцьк Волинської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 (три тисячі) грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22 червня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 14 серпня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська