Справа № 323/2197/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 р. м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши заяву адвоката Шипіцина Олександра Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.11.2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором кредиту на придбання майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла заява адвоката Шипіцина О.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.11.2015 року у цивільній справі № 323/2197/15-ц за позовом ПАТ «Універсалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором кредиту на придбання майна

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим не мав можливості надати заперечення проти позовних вимог та докази на їх обґрунтування. Водночас відповідач ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог та посилається на їх необґрунтованість, посилаючись на те, що позивач звернувся з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту разом із супутніми платежами через невиконання боржниками поточних кредитних зобов`язань за кредитним договором, не виконавши умови кредитного договору щодо попереднього надіслання боржникам вимоги про дострокове погашення кредиту, тоді як обов`язок щодо дострокового погашення кредиту і право на позов виникає лише після надіслання такої вимоги. Відтак, за ствердженням відповідача ОСОБА_1 , обов`язок щодо дострокового погашення кредиту у відповідачів не виник, тому у позивача, відповідно, не виникло право на позов. Відтак, на думку заявника, ці доводи мають істотне значення для вирішення спору по суті, а тому відповідач має право на їх доведення перед судом під час повноцінного судового розгляду.

Ухвалою від 13.07.2020 року заяву про перегляд заочного рішення було прийнято до розгляду, а строк для її подання поновлений, з огляду на наявність відомостей про отримання відповідачем копії заочного рішення через представника лише у липні 2020 року.

В судове засідання учасники провадження не з`явились, подавши заяви про проведення засідання без їх участі.

Від позивача у справі надійшов письмовий відзив, в якому містяться заперечення про заяви про перегляд заочного рішення. На думку позивача, яка підкріплюється посиланнями відповідну судову практику, заочне рішення може бути скасоване з призначенням до розгляду в загальному порядку лише за наявності сукупності двох підстав неналежне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та посилання відповідача на доводи та докази, які дають обґрунтовані підстави допускати, що у разі їх врахування під час ухвалення заочного рішення воно було б іншим по суті.

Дослідивши доводи учасників провадження та матеріали справи, суд приходить до такого.

Як випливає з матеріалів справи, у липні 2015 року ПАТ «Універсалбанк» звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 157719,27 грн., зазначивши, що 22 квітня 2011 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № HL13795, за яким відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 135750,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 15,45% річних (підвищена процентна ставка 23,45% річних) строком до 25.03.2031 року. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме: відповідачу було видано кредит у розмірі 135750,00 грн. гривень. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , а також між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , 22.04.2011 року були укладені Договори поруки № HL13795-Р/1 та № HL13795-Р/2 відповідно. За цими Договорами поруки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язались перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем ОСОБА_1 всіх його зобов`язань за Кредитним договором. Оскільки відповідач систематично не виконує обов`язки за Кредитним договором, станом на 18.05.2015 року виникла заборгованість, яка складає 157719,27 грн

За матеріалами справи, станом на час надходження до суду позовної заяви, відповідачі були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з чим за загальним правилом ст. 110 ЦПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) справа була підсудна Амвросіївському районному суду Донецької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», та на підставі розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 вересня 2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», територіальна підсудність справ, підсудних, визначена Оріхівському районному суду Запорізької області.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, в окремих районах Донецької та Луганської областей було розпочато антитерористичну операцію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року визначено, що період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р (а до того затверджувався Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р), м. Амвросіївка належить до району проведення антитерористичної операції.

Крім того, згідно Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р (як в початковій, так і в чинній редакції згідно Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1276-р) всі населені пункту Амвросіївського району Донецької області належать до територій, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, при вчиненні дій перед відкриттям провадження у справі та підчас розгляду справи суд виходив з того, що Амвросіївський район Донецької області з вересня 2014 року де-факто, а з 07.11.2014 року де-юре, є територією, на якій органи державної влади, а тим більше органи місцевого самоврядування, тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У зв`язку з цим станом на час надходження справи до суду був відсутній також поштовий зв`язок з населеними пунктами Амвросіївського району Донецької області.

Згідно інформації, яка неодноразово надходила з ГУДМС України в Донецькій області у відповідь на запити суду щодо підтвердження місця реєстрації фізичних осіб, останнє відоме місце проживання яких належить до Амвросіївського району Донецької області, - за наявними у ГУДМС Донецькій області дані про таких осіб відсутні, а детальніше здійснити перевірку інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб в населених пунктах, які розташовані в зоні проведення антитерористичної операції, є неможливим, тому що обліки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Донецькій області знаходяться у м. Донецьку на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

За таких обставин у суду з причин, які від нього не залежали, не було можливості виконати вимоги абз. 1 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, а при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд виходив з того, що встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи неможливо. Беручи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду цивільних справ у процесуальному аспекті дотримання права на справедливий розгляд, закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 14.11.1950 року, суд в порядку абз. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України (у чинній та той час редакції) вирішив питання про відкриття провадження з подальшим викликом відповідача через оголошення у пресі.

Водночас, враховуючи специфічні обставини справи, суд з власної ініціативи звернувся із запитом Міністерства соціальної політики на предмет перевірки відомостей про відповідачів як про тимчасово переміщених осіб.

Листом від 06.08.2015 року Мінсоцполітики надало відомості про те, що відповідач ОСОБА_2 з 10.04.2015 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення м. Костянтинівка Донецької області та має фактичне місце проживання АДРЕСА_2 . Щодо інших відповідачів відомості надано не було.

В подальшому виклик відповідачів здійснювався через оголошення у пресі, а відповідачу ОСОБА_4 був надсиланий судовий виклик за фактичним місцем проживання, який повернувся не врученим з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до чинних на той момент норм процесуального права та відповідної судової практики такі дії суду вважались належними та достатніми для виконання вимог щодо повідомлення учасників справи про час і місце її розгляду.

З огляду на це, 09.11.2015 року судом на підставі наявних у справі матеріалів було ухвалене заочне рішення, яким позов задоволено: стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № HL13795 від 22.04.2011 року станом на 18.05.2015 року в розмірі 157719,27 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень 27 коп.), в тому числі 430,73 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 130761,97 грн. основної суми кредиту, 26486,57 грн. процентів за користування кредитом, а також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Оцінюючи доводи відповідача щодо неповідомлення його належним чином про час і місце розгляду справи, суд виходить з такого.

Норми процесуального права, якими керувався суд під час ухвалення заочного рішення, щодо порядку повідомлення учасників справи про час і місце її розгляду, встановлювали презумпцію того, що оголошення у загальноукраїнському засобі масової інформації про проведення судового засідання є доступним для кожного. Спеціальних норм, які підлягали б застосуванню в умовах збройного конфлікту на території України, ЦПК України не передбачав.

Водночас суд бере до уваги, що особа не може зазнавати обмежень у своїх процесуальних правах внаслідок втрати органами державної влади України контролю над певними територіями. Внаслідок бойових дій на території окремих районів Донецької області мешканці цих території були обмежені у реалізації своїх прав, в тому числі процесуальних, і знаходились у нерівному становищі у порівнянні з іншими суб`єктами права.

Дізнавшись про наявність заочного рішення суду, відповідач проявив активну правову позицію, подавши заяву про його перегляд та посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Це дає припускати, що у разі отримання судового виклику під час розгляду справи по суті відповідач мав би намір брати участь у ньому та заперечувати проти позову.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне застосувати презумпцію поважності причин неотримання відповідачами судових викликів та неприбуття в судові засідання, оскільки протилежне не випливає з матеріалів справи.

Щодо доводів представника відповідача відносно обґрунтованості позовних вимог суд також зауважує, що надзвичайний характер обставин, в яких опинились відповідачі в період заочного розгляду справи, породив для них об`єктивні труднощі у доведенні своєї позиції перед судом. Тому в даному випадку право відповідача на рівність перед судом у доведенні своєї позиції має пріоритет над змістом цієї позиції, оцінка якій може бути надана лише під час повноцінного судового розгляду.

До того ж, як випливає з матеріалів справи, позовні вимоги ґрунтувались в тому числі на вжитті позивачем заходів щодо надсилання відповідачам досудової вимоги про дострокове погашення кредиту в умовах проведення антитерористичної операції, які відповідач власне й піддає сумніву у заяві про перегляд заочного рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування заочного рішення та його перегляд в заочному порядку за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 259-261, 284-288 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Заяву адвоката Шипіцина Олександра Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення, - задовольнити.

2.Заочне Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.11.2015 року у справі № 323/2197/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором кредиту на придбання майна, - скасувати.

3.Призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

4.Підготовче судове засідання у справі призначити на 31.08.2020 року о 10 год. 00 хв., про що повідомити учасників справи у встановленому законом порядку.

5.Рекомендувати позивачу та (або) його представнику, з урахуванням набрання чинності новою редакцією ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду, у разі наявності, письмові докази в обґрунтування позовних вимог, які не були додані до позовної заяви, з дотриманням правил, передбачених ст. ст. 83, 95 ЦПК України.

6.Встановити відповідачам строк для подання письмового відзиву на позовну заяву та письмових доказів за підтвердження викладених у відзиві обставин з дотриманням вимог ст. ст. 83, 95, 178, 191 ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

7.Встановити позивачу строк для подання письмової відповіді на відзив, а відповідачам строк для подання письмових заперечень, - протягом трьох днів з дня вручення, відповідно, відзиву відповідача або відповіді позивача на відзив.

8.Попередити учасників справи та їх представників, що право на подання доказів, відзиву, заперечень та інших письмових заяв, а також письмових доказів, є їх правом, але у разі їх неподання справа буде розглянута судом за наявними у ній матеріалами.

9.Попередити сторони, що у разі невиконання ними вимог ст. ст. 178-180 ЦПК України в частині надання копій заяв по суті справи (відзиву на позов, пояснень тощо) іншим учасникам справи суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у розмірі від 0,3 до 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

10.Направити позивачу копію ухвали, відповідачам - копію ухвали разом з копією позовної заяви і додатків до неї.

11.Повідомити учасникам справи та їх представникам, що інформацію щодо цієї справи вони можуть отримати на сайті Оріхівського районного суду Запорізької області на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою http://or.zp.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складений 30.07.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв