Справа № 180/947/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі : головуючої судді Тананайської Ю.А., за участю секретаря судового засідання Ганоченко Л.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу №180/947/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійні захворювання. Первинним оглядом МСЕК 18 жовтня 2016 року йому встановлено 55% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням та третю групу інвалідності. Під час чергового огляду 08 серпня 2017 року залишено 55% втрати професійної працездатності, з яких 40% ХОЗЛ, 15% туговухість, третя група інвалідності до 01 жовтня 2020 року. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 150000 гривень, яку просив стягнути з відповідача.

30 червня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22 липня 2020 року через канцелярію суду відповідач надав відзив на позовну заяву. У якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що вимоги позивача про відшкодування його моральної шкоди є протиправними, безпідставними та такими, що не грунтуються на нормах чинного трудового законодавства України, оскільки відповідно до ст. 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Підставою відшкодування моральної шкоди працівнику є доведеність сукупності наступних обставин: факту порушення прав працівника у сфері трудових відносин, як наслідку протиправного винного діяння підприємства; факт заподіяння працівникові моральної шкоди у вигляді моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи потребі у докладенні додаткових зусиль для організації свого життя; наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями/бездіяльністю підприємства та завданою моральною шкодою; обгрунтованість розміру моральної шкоди та його підтвердження відповідними доказами. Позивач, стверджуючи про заподіяння йому моральної шкоди, не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань. Зазначаючи розмір моральної шкоди в сумі 150000 гривень, позивач не наводить міркувань та обставин, з яких він виходив при здійсненні відповідного розрахунку та якими доказами це підтверджено. Крім того, єдиним допустимим засобом доказування наявності (спричинення) моральної шкоди у позивача в результаті виробничої травми є висновок експерта за наслідками проведення відповідної експертизи. При вирішенні питання про встановлення факту моральної шкоди, необхідно виходити з наступних обставин: характеру каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, інших документів та наявних відомостей про потерпілого. Відповідно виписки акту медико-соціальної експертної комісії від 18.10.2016 року позивачу первинно встановлено 3 групу інвалідності та визначено 55% втрати професійної працездатності, що не позбавляє його можливості і далі працювати. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 04.09.2013 року не встановлено прямої вини підприємства в хронічному професійному захворюванні позивача. Наведений позивачем розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів з 04.03.1992 року по 29.08.2013 року на посаді електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання 4,5,6 розрядів (а.с.7-8).

Відповідно довідки до акта огляду МСЕК від 18.10.2016 року ОСОБА_1 первинно встановлено третю групу інвалідності з 01 жовтня 2016 року (а.с.9).

Відповідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 08.08.2017 року ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено 55% втрати професійної працездатності, у зв`язку із професійними захворюваннями 40% ХОЗЛ, 15% туговухість, третю групу інвалідності з 01 жовтня 2017 року до 01 жовтня 2020 (а.с.11).

Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 04.09.2013 року встановлено причини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 : рівень пилу 2,79 мг/м3 (ПДК 2,0 мг/м3); рівень шуму - 82 дБ (ПДУ 80 дБ) (а.с.12).

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Доводи представника АТ «МГЗК» про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Крім того, доводи представника відповідача факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із професійним захворюванням, встановлений медичним висновком про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, напади задухи, які виникають як при фізичному навантаженні, кашель частіше сухий, приступоподібний, рідше з утрудненим відходженням слизового, в`язкого харкотиння, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, слабкість, швидку втому, запаморочення, головний біль, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, шум у голові та у вухах, заниження слуху на обидва вуха, що вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв`язки.

Таким чином, встановивши, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що підтверджено висновками МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц).

Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, який переносить задишку при незначному фізичному навантаженні, напади задухи, які виникають як при фізичному навантаженні, кашель частіше сухий, приступоподібний, рідше з утрудненим відходженням слизового, в`язкого харкотиння, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, слабкість, швидку втому, запаморочення, головний біль, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, шум у голові та у вухах, заниження слуху на обидва вуха, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 55%, період роботи у відповідача на протязі 20 років в умовах впливу шкідливих факторів, що також призвело до інвалідності ІІІ групи, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 55 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 840 гривень 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 76-78, 246, 258, 263-268, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 55 000 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Єдності, 62, .

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 31 липня 2020 року.

Суддя: Ю. А. Тананайська