Житомирський апеляційний суд
Справа №285/524/20 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №285/524/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В. в м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь 14315,00 грн матеріальної шкоди та 5000,00 грн моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідачів, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивував тим, що у його користуванні перебуває дамба, яка знаходиться у с. Олександрівка Новоград-Волинського району Житомирської області, де він вирощує рибу. На виконання договору оренди, він сплатив орендну плату, закупив малька риби та корм на загальну суму 14315,00 грн. Разом з тим, 19.08.2019 відповідачі, перебуваючи на дамбі, без відповідного погодження, самовільно вирвали дошки, які перешкоджали витіку води та випустили воду з дамби разом із рибою до іншої водойми. Вказаними діями відповідачі завдали йому матеріальну та моральну шкоду, яку останні у добровільному порядку відшкодувати відмовляються.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 червня 2020 року відмовлено повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на підтвердження своїх позовних вимог, він надав суду висновок працівників поліції, у якому викладені обставини завданої йому шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у строковому платному користуванні ОСОБА_1 перебуває дамба, площею 70 кв.м., розташована за адресою: с. Олександрівка, Новоград-Волинський район, Житомирська область. 11 січня 2019 року ОСОБА_1 сплатив орендну плату за користування дамбою у розмірі 300,00 грн, закупив малька риби на загальну суму 10175,00 грн та корм - 3840 грн, таким чином, поніс витрати на загальну суму 14315,00 грн.

20 серпня 2018 року ОСОБА_4 - дружина позивача, яка є співорендарем дамби, звернулася до Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою про вчинення неповнолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , неправомірних дій щодо пошкодження 19.08.2018 двох дощок, які перешкоджали витіку води, що призвело до випуску води з дамби разом з рибою до іншої водойми.

За результатами розгляду даного звернення, факту вчинення кримінального правопорушення неповнолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не встановлено, що слідує із довідки інспектора з ювенальної превенції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна , у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналіз положень статтей 1166 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України).

Суд першої інстанції правильно вважав, що довідка інспектора з ювенальної превенції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, не є доказом, який підтверджує вину відповідачів, оскільки в останній не встановлено факту вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, на який вказує позивач.

При цьому, нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що вина відповідачів у заподіянні матеріальної шкоди є недоведеною, а тому з цих підстав відмовив у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Оскільки в ході розгляду справи не встановлено наявності вини відповідачів у заподіянні матеріальної шкоди, а вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, є похідними, суд першої інстанції також обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про відшкодування і моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді