Справа № 331/1048/20
Провадження № 2/331/925/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є.

за участю секретаря : Качан К.К.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищевказаним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначилив , що він є власником 7/10 часток будинку АДРЕСА_1 . Відповідачка , яка є колишньою дружиною сина позивача зареєстрована у вказаному будинку , однак не проживавє в ньому з 09.09.2009 року без поважної причини , не виявляє до житла інтереса, не сплачує комунальні послуги, чим порушує його права як власника.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Гнатик Г.В. від 06 квітня 2020 року провадження по справі відкрито.

01.06.2020 року відповідачка надала відзив на позов , в якому у задоволенні позовних вимог просила відмовити , оскільки вона ніколи не була зареєстрована та не проживала в будинку АДРЕСА_1 , а місцем її реєстрації згідно паспорту є будинок АДРЕСА_1 , датою її народження є ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не 31.07.1985 року, як зазначає позивач, а тому вважає, що відсутній предмет спору по справі. Також відповідачка вказала на те, що вона тривалий час страждала від домашнього насильства з боку її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , та він вигнав її з будинку в якому вони разом проживали в 2009 році.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 17 червня 2020 року провадження по справі відкрито, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У вступному слові представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача в задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено , що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 14.06.2001 року, посвідченим приватним нотаріусом ЗМНО Лучко Н.Г.

Відповідачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є колишньою дружиною ОСОБА_5 -сина позивача , та була зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 з 05.04.2003 року , що встановлено довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради , і зазначене спростовує доводи позивачки про те, що місцем її реєстрації є будинок АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу від 17 січня 2010 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано.

Відповідачкою не оспорювалося, що вона не проживає в будинку з 2009 року.

Результат аналізу положень глави 32 ЦК України дозволяє зробити висновок, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідачка проживала у спірному житловому будинку як член сім`ї власника будинку і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку і як власник надавав право відповідачу користуватись ним. Відповідачка ОСОБА_4 припинила з 17.01.2020 року бути членом сім`ї позивача, тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 23 жовтня 2019 року в справі № 766/12748/16-ц, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та не приймає до уваги доводи ОСОБА_4 щодо поважності причин не проживання , оскільки до вказаних правовідносин норми ст. 71 ЖК України, ст. 405 ЦК України застосуванню не підлягають.

На підставі ст. ст. 406,32 ЦК України, керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 04 вересня 2020 року.

Суддя:

03.09.2020