Провадження № 22ц/812/1443/20
У Х В А Л А

Іменем України

27 серпня 2020 року м. Миколаїв

справа № 483/249/20

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 11 червня 2020 року під головуванням судді Куцарова В.І., повний текст якого складений 15 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивачка зазначала, що 16 березня 2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 23. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу сім`ї входить також донька від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказала позивачка, подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, остаточно припинили сімейні відносини в лютому 2020 року, спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам.

Відповідач позов не визнав. Розлучатись він не хоче і має намір зберегти сім`ю. Просив надати строк для примирення 6 місяців та відмовити в позові.

Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 червня 2020 року позов задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 23 розірвано. Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта вказане рішення прийнято судом передчасно та без його участі, хоча він завжди попереджав суд про причини неявки та клопотав про перенесення розгляду справи. Висновки суду, що нібито він не бажає зберегти сім`ю ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами, крім неправдивих свідчень позивачки.

29 липня 2020 року до Миколаївського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову з посиланням на те, що вона любить свого чоловіка та хоче зберегти сім`ю.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала свою заяву про відмову від позову.

ОСОБА_2 також просив задовольнити заяву ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Заслухавши ОСОБА_1 та вказані нею доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно положень ч. 1 ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Подана ОСОБА_1 заява не суперечить вимогам ст.ст.206, 207 ЦПК України та охоронюваних законом інтересам інших осіб.

Судом роз`яснено сторонам наслідки закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи що відмова від позову є правом позивача, колегія суддів вважає, що слід прийняти відмову позивача від позову, визнавши нечинним заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 червня 2020 року та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 206, 255, 256, 373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Визнати нечинним заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 червня 2020 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: І.В. Лівінський

Н.О. Шаманська

Повний текст ухвали виготовлено 31 серпня 2020 року