Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

01 липня 2020 року позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів. Дана позовна заява мотивована тим, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей від двох різних шлюбів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких за трьома окремими рішеннями Слов`янського міськрайонного суду, ухвалених в різні періоди часу, сплачує аліменти на користь матерей неповнолітніх дітей. Зазначені обставини призвели до збільшення розміру аліментів до 2/3 частини від всіх його доходів.

Так, від першого шлюбу позивач має неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого за рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 28 грудня 2005 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки від його заробітку, щомісячно. Після цього, за позовом ОСОБА_3 з нього на підставі рішення суду від 23 жовтня 2007 року на користь ОСОБА_3 стягнуто додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_5 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісяця і до повноліття дитини. Таким чином, аліментні зобов`язання на утримання неповнолітнього сина, за двома виконавчими листами становить у щагальному розмірі - 1/2 частини від заробітку позивача, щомісяця, до повноліття дитини.

Крім того, 11 грудня 2015 року, друга колишня дружина - ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_6 , 2012 року народження. 26 січня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області стягнув з нього аліменти на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_6 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2015 року і до повноліття дитини.

Зі всіма наведеними судовими рішенням стягувачі звернулись до виконавчої служби, де відкрито виконавчі провадження та проводиться примусове виконання всіх трьох рішень судів за виконавчими листами.

Отже, після винесення судом першого рішення від 28 грудня 2005 року про стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_3 , розмір аліментів визначений по 1/3 частині від його заробітку, щомісяця, до повноліття дитини, матеріальний стан позивача значно погіршився, що обумовлено тим, що після цього ще двічі за судовими рішеннями з нього стягувались аліменти і на сьогодні загальна сума стягнень за трьома рішеннями суду, досягла 2/3 частини його заробітку, замість встановленої ч. 5 ст. 183 СК України - 1/3, тобто вдвічі більше ніж законодавчо визначений розмір.

Крім того, 04 грудня 2019 року позивач офіційно працевлаштувався у ТОВ «Укртеплоенергоремонт» з окладом 8260,00 грн., тобто 2/3 відрахувань з цього прибутку складає 5507,00 грн. та залишається йому на власні потреби та утримання хворої матері - 2753 грн.

На даний час позивач працює, але має заборгованість зі сплати аліментів, яка лише збільшується, за трьома виконавчими провадженнями, оскільки його матеріальне та сімейне становище змінилися внаслідок чого його заробіток н спів мірний із сумою та розміром стягнутих аліментів та не дозволяє йому своєчасно сплачувати аліменти, що призводить до погіршення матеріального становища обох дітей, хворої матері та особисто позивача.

Зазначає, що станом на 10 грудня 2019 року його заборгованість зі сплати аліментів складає: на користь ОСОБА_3 70073,50 грн., та на користь ОСОБА_4 - 6434,50 грн., що вказує на його неспроможність навіть з урахуваннм прибутку сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Також погіршення матеріального стану позивача зумовлене і тим, що у нього на утриманні знаходиться його хвора мати - ОСОБА_7 , якій 24 січня 2017 року встановлено групу інвалідності.

Крім того, відповідно до ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», забороняється утримувати з заробітної плати і доходів громадян при стягненні аліментів більше ніж 50 %, в той час як з ОСОБА_2 стягнуто аліменти у загальному розмірі 2/3 частини.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 2-2157 від 28 грудня 2005 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з 1/3 на 1/6 частку.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив задовольнити заявлені ним вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Посилаючись на доводи викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_1 , в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, заявлених ОСОБА_2 , заперечила, просила відмовити у їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2005 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 07 грудня 2005 року до повноліття дитини, добро до 07 березня 2023 року.

Прізвище відповідача ОСОБА_3 змінено на прізвище - ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про розірвання шлюбу від 10 липня 2007 року, актовий запис № 292. Також, прізвище дитини ОСОБА_5 змінено на прізвище - ОСОБА_5 на підставі Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 17 січня 2013 року.

Доводи позивача про те, що на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2007 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дитини, стороною відповідача не спростовані, а отже визнаються судом доведеними.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2016 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2015 року і до повноліття дитини.

Наведені обставини також підтверджуються супровідним листом № АСВП-8773155 від 10 грудня 2019 року, за яким на адресу за місце роботи позивача - ТОВ «Укртеплоенергоремонт» для виконання надіслано постанову про стягнення аліментів з ОСОБА_2 по 1/3 частини та по 1/6 частини на утримання ОСОБА_5 , 2005 року народження, на користь ОСОБА_3 та по 1/6 частини на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , що місячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Аналізуючи аргументи сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту прав позивача за позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька, його сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Стаття 12 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 76 ЦПК України).

Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього на стільки змінився матеріальний стан, що він впливає на його неможливість сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на теперішній час він утримує двох неповнолітніх дітей від двох шлюбів, у зв`язку з чим його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, визначеному судом. Крім того, позивач посилається, що він утримує власну матір, яка інвалідом, а також має чималу заборгованість зі сплати аліментів.

Судом не приймається до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що він утримує власну матір, оскільки ним не надано жодного доказу перебування у спорідненні з зазначеною у позові особою, як і не підтверджено надання на користь такої особи будь-якого матеріального утримання, а так само існування будь-яких документально підтверджених зобов`язань з такого утримання.

Існування у позивача заборгованості, яка утворилась в останнього перед стягувача за аліментними зобов`язаннями, не свідчить про погіршення матеріального стану боржника, оскільки наведені обставини свідчать лише про його недостатньо сумлінне ставлення до обов`язків з утримання власних дітей.

Зазначена позивачем обставина щодо наявності в нього на утриманні ще однієї дитини - ОСОБА_6 , безпосередньо свідчить про погіршення його матеріального стану.

Що ж стосується посилань позивача на те, що розмір стягуваних з нього аліментів становить 2/3 частки та перевищує встановлений законом розмір, а саме 1/2 частину або 50 % доходу, то з цього приводу, суд вважає за належне зазначити, що додаткові витрати на дитину не є аліментами, та відносяться до витрати, викликаних особливими обставинами і підлягають сплаті незалежно від вирішення питання про сплату аліментів на утримання дитини (зміну, припинення або відсутності вимог про їх сплату).

Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем фактично доведено погіршення його матеріального становища до такого ступеня, що може бути беззаперечною підставою для помірного зменшення розміру аліментів, мінімальний розмір аліментів на дитину, визначений судом не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, необхідно дійти висновку, що визначений раніше розмір аліментів на дитину ОСОБА_5 є надмірним, а отже наявні підстави для його зменшення.

Проте, на думку суду, зменшення раніше визначеного судом розміру аліментів, повинно проводитись із урахуванням таких обставин справи, встановлених під час судового розгляду, як наявність присвоєного дитині ОСОБА_5 статусу дитини-інваліда та стан її здоров`я, що обумовлює потребу останнього у постійному лікуванні та реабілітації, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , випискою з історії хвороби № 2987 від 22 липня 2020 року, виписками з медичної карти амбулаторного хворого від 19 листопада 2019 року, результатами аналізів (довідки № 1753, № 2183), вимог щодо гемотрансфузійних середовищ та рахунками-фактурами від 24 квітня 2020 року на придбання наборів імплантатів на загальну суму 41080,00 грн.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та зменшити розмір раніше стягнутих аліментів з 1/3 частки до 1/4 частки, що буде відповідати інтересам насамперед неповнолітньої дитини.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду позивачем ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, такий покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 76, 81, 200, 263-265, 280, 354-355 ЦПК України, ст.ст.180-184,192 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця сел. Миколаївка м. Слов`янськ Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2005 року на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини всіх видів заробітку(доходу) платника аліментів до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця сел. Миколаївка м. Слов`янськ Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на оплату судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2 - залишити без задоволення

Повний текст рішення виготовлений 11.08.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко