Справа № 2-153/10
Провадження № 8/602/4/2020
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2020 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді - Костів Л.І.,

секретар - Домчук В.І.,

з участю:

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці справу за заявою ОСОБА_1 , місце проживання або місце знаходження: АДРЕСА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення Лановецького районного суду від 25 січня 2018 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про дострокове стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року у справі №2-153/2010, в якій він та ОСОБА_4 є відповідачами.

Заява обґрунтована тим, що згідно додаткового рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року у справі №2-153/2010 резолютивна частина рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2010 року по цивільній справі №2-153/2010 викладена в наступній редакції:

«Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (рахунок № НОМЕР_1 у Тернопільському обласному управлінні ВАТ «Державний ощадний банк України», , МФО 338545) 83257.02 доларів США, що станом на 13 липня 2010 року, згідно курсу Національного банку еквівалентно 657996 (шістсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 88 коп.( у тому числі 69000 доларів США- заборгованість по кредиту, заборгованість по прострочених відсотках 13280.87 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату відсотків 976.15 доларів США), шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_1 та передане ним, згідно нотаріально посвідченого 20 липня 2007 року та зареєстрованого за № 1739 іпотечного договору, нерухоме майно:

- нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_2 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0.06602 га) загальною площею 393.80 кв.м;

- земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0.06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території АДРЕСА_2 міської ради АДРЕСА_2 ;

- трьохкімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 69.40 кв.м., житлова площа - 46 кв.м.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ланівецьке відділення №6387 ВАТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір в розмірі 1700 гривень та витрати за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень.».

Вважає, що вказане судове рішення підлягає перегляду у зв`язку із нововиявленими обставинами, передбаченими п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, оскільки у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення позивач філія Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» посилався на п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, як на підставу для ухвалення додаткового рішення, а також вказував, що станом на 04 січня 2018 року рішення суду не виконано.

При цьому позивачем у його заяві було вказано, що виконавчий лист, який видано на підставі рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2010 року у справі 2-153/2010, знаходиться на виконанні у Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та долучено копію постанови від 22 липня 2013 року про відкриття виконавчого провадження №39000765.

29 лютого 2020 року заявнику стало відомо, що 31 березня 2016 року виконавчий документ у виконавчому провадженні №39000765 було повернуто стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому строком для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання державним виконавцем визначено 31 березня 2017 року.

Однак, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент набрання рішення законної сили, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Тобто, строк на виконання рішення за правилами ЗУ «Про виконавче провадження», складав три роки.

Більше того, виконавче провадження №39000765 ніколи не перебувало на виконанні у Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Вказані обставини, а також вимоги ч.2 ст.270 ЦПК України унеможливлювали прийняття додаткового рішення у справі №2-153/2010 в січні 2018 року. Про існування даної обставини заявник дізнався випадково, ознайомившись з відомостями про виконавче провадження №39000765, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження. Вказані відомості не були і не могли бути відомими йому раніше, оскільки він не був стороною вказаного виконавчого провадження, а тому не отримував будь-яких листів чи постанов державного виконавця.

За вказаних обставин ОСОБА_1 просить переглянути додаткове рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року у справі №2-153/2010, скасувавши вказане рішення та відмовити в задоволенні заяви Філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» про ухвалення додаткового рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, хоч належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Покотило Ю.В. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задоволити з підстав викладених у заяві.

Представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» Маракіна О.Г. заперечила проти задоволення заяви про перегляд додаткового рішення подавши письмове заперечення, в якому зазначила, що Лановецьким районним судом Тернопільської області при винесенні додаткового рішення від 25 січня 2018 року по справі №2-153/2010 було досліджено та оцінено усі належні до з`ясування обставини справи та встановлено наявність підстав, визначених ст.270 ЦПК України, а саме п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, згідно якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заявником не ставиться під сумнів наявність даної обставини чи невірне застосування норм ст.270 ЦПК України.

Вважає твердження ОСОБА_1 про перегляд додаткового судового рішення на підставі того, що виконавчий лист постановою державного виконавця від 31 січня 2016 року ВП №39000765 повернуто стягувачеві без виконання, що дає підстави вважати пропуск стягувачем строку на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання таким, що не відповідає дійсності, так як заявнику було відомо про повторне відкриття виконавчого провадження на виконання судового рішення від 13 липня 2010 року у вище вказаній справі.

Державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 13 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №52202983 згідно виконавчого листа № 153/2010 виданого 06 серпня 2010 року Лановецьким районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_4 боргу на користь АТ «Ощадбанк». Дане виконавче провадження ВП № 52202983, станом на даний час, як і на день розгляду судом заяви банку про ухвалення додаткового рішення, залишається на примусовому виконанні у Відділі ДВС. Таким чином, на думку представника позивача, судом вірно встановлено факт невиконання рішення суду від 13 липня 2010 року та його примусовому виконанні в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». У своїй заяві про ухвалення додаткового рішення АТ Ощадбанк» вказував той факт, що станом на 2018 рік судове рішення залишається невиконаним і його примусове виконання здійснюється Збаразьким міжрайонним відділом ДВС.

Крім того, заявником не зазначено яким саме чином обставина встановлення судом повернення виконавчого листа без виконання у 2016 році могла б вплинути на розгляд заяви АТ «Ощадбанк» про ухвалення додаткового рішення, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 423 ЦПК України є обов`язковою умовою перегляду судового рішення.

Твердження ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у даній справі без урахування усіх обставин справи вважає таким, що не відповідає дійсності, так як на день ухвалення додаткового рішення суду йому було відомо усі істотні обставини справи, зокрема й щодо факту примусового виконання судового рішення державною виконавчою службою а заходи щодо отримання та надання суду будь яких інших доказів, окрім поданих позивачем, відповідачами та/чи їх представниками не вживались.

Представник позивача ставить під сумнів твердження ОСОБА_1 про те, що йому випадково стало відомим про наявність обставини повернення виконавчого листа без виконання у 2016 році, лише коли він ознайомився із даними Автоматизованої системи виконавчого провадження та твердження заявника, про те що дані відомості раніше йому бути відомими не могли в зв`язку з тим, що він не був стороною виконавчого провадження. Стороною відповідача не вживались жодні заходи для, отримання інформації із Відділу ДВС, суду, позивача чи ОСОБА_4 під час розгляду справи, що дає підстави стверджувати про пропуск ОСОБА_1 процесуальних строків із зверненням до суду із заявою про перегляд рішень.

Дізнатись про проведення виконавчих дій у межах виконавчого провадження ОСОБА_1 міг у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області до 31 січня 2019 року, або особисто від ОСОБА_4 , якій копія постанови про відкриття виконавчого провадження (із зазначеним ідентифікатором виконавчого провадження) та про повернення виконавчого листа стягувачеві було надіслано згідно Закону України «Про виконавче провадженням. Заявником не доведено дати отримання ним відомостей на котрі він посилається, джерела їх походження, а також неможливості отримання таких відомостей раніше.

Окрім того, виходячи з норм ст.258, ст.270 ЦПК України, додаткові рішення не відносяться до судових рішень, якими закінчується розгляд справи. Процесуальне законодавство не допускає перегляд тих судових рішень, якими розгляд справи не закінчується.

Дослідивши матеріали справи та заяви про перегляд додаткового рішення за нововиявленими обставинами суд встановив.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2010 року по цивільній справі № 2-153/10 р. задоволено позов Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» і стягнено з ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 657996 гривень 88 коп. Стягнуто дану заборгованість ОСОБА_4 перед відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в сумі 657996.88 гривень шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_1 , та передане ним в іпотеку згідно іпотечного договору від 20 липня 2008 року, нерухоме майно:

- нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_2 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0.06602 га) загальною площею 393.80 кв.м;

- земельної ділянки для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0.06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території АДРЕСА_2 міської ради АДРЕСА_2 ;

- трьохкімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загатьною площею 69.40 кв.м., житлова площа - 46 кв.м.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ланівецьке відділення №6387 ВАТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір в розмірі 1700 гривень та витрати за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень.

25 січня 2018 року Лановецьким районним судом Тернопільської області було винесено додаткове рішення, яким резолютивну частину рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2010 року по цивільній справі № 2-153/10 р. викладено в наступній редакції:

«Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (рахунок № НОМЕР_1 у Тернопільському обласному управлінні ВАТ «Державний ощадний банк України», , МФО 338545) 83257,02 доларів США, що станом на 13 липня 2010 року, згідно курсу Національного банку еквівалентно 657996 (шістсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 88 коп. (у тому числі 69000 доларів США- заборгованість по кредиту, заборгованість по прострочених відсотках 13280,87 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату відсотків 976.15 доларів США), шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_1 та передане ним, згідно нотаріально посвідченого 20.07.2007 року та зареєстрованого за № 1739 іпотечного договору, нерухоме майно:

- нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_2 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0.06602 га) загальною площею 393.80 кв.м;

- земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0.06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території АДРЕСА_2 міської ради АДРЕСА_2 ;

- трьохкімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 69.40 кв.м, житлова площа - 46 кв.м.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ланівецьке відділення №6387 ВАТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір в розмірі 1700 гривень та витрати за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень.».

У своїй заяві заявник посилається на те, що підставою перегляду додаткового судового рішення за нововиявленими обставинами є те, що 29 лютого 2020 року йому випадково стало відомо про повернення стягувачу 31 березня 2016 року виконавчого документу у виконавчому провадженні №39000765 на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Про існування вказаної обставини він випадково дізнався, ознайомившись з відомостями про виконавче провадження №39000765, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження і раніше не могли бути йому відомими, так як він, не будучи стороною виконавчого провадження, не отримував будь-яких листів чи постанов державного виконавця.

Згідно інформації про виконавче провадження №39000765, виданої 29 лютого 2020 року, виконавчий лист №2-153/2010, виданий 06 серпня 2010 року Лановецьким районним судом, 31 березня 2016 року повернено стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою вчинення вказаної дії зазначено те, що ухвалою Ланвоецького районного суду №2-153/2010 від 18 березня 2016 року розстрочено виконання рішення Лановецького районного суду від 13 липня 2010 року по цивільній справі №2-153/2010 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про дострокове стягнення боргу шляхом звернення на заставне майно. Згідно п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Згідно ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст.423ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

З аналізу норм чинного законодавства під нововиявленими обставинами розуміються обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність певних умов, а саме: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, те, що такі обставини є істотними для розгляду справи та вирішення спору, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно п. 4 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Таким чином, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України», від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» наголосив на тому, що процедура перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження передбачає існування доказу, який раніше не міг бути відомий, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Особа, яка звертається із заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя.

Необхідно відзначити, що у з`ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами має значення факт та момент встановлення відповідних обставин заявником та характер цих обставин як доказів у справі.

У даному випадку визначальним є істотність для справи обставин, які підтверджуються певними доказами і на які посилається заявник як на нововиявлені, та з`ясування того, чи були або могли бути ці обставини відомими заявникові на момент вирішення спору.

Судом була надана оцінка всім доказам у справі, які не можуть бути переоцінені під час розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, й відповідно, докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом також не можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. В разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено, що обставини, на які він посилається, як на підставу перегляду додаткового рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року у справі № 2-153/2010, є нововиявленими і такими, які можуть істотно вплинути на вирішення справи.

Таким чином, суд переконаний, що заява про перегляд додаткового рішення суду за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,126,127,423-429 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , місце проживання або місце знаходження: АДРЕСА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення Лановецького районного суду від 25 січня 2018 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про дострокове стягнення боргу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 31 липня 2020 року.

Суддя: Л. І. Костів