ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 липня 2020 року

м. Харків

справа № 626/397/16-ц

провадження № 22-ц/818/2801/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : Фермерське господарство «AURUM»,

відповідач : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Фермерського господарства «AURUM» до ОСОБА_1 про повернення майна отриманого без достатньої правової підстави, з апеляційною скаргою Фермерського господарства «AURUM» в особі представника Готвяниця М.В., на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 лютого 2020 року, у складі судді Григор*єва Б.П., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У травні 2019 року Фермерське господарство «AURUM» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 40000,00 грн. та вирішити питання щодо судових витрат.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалось на те, що у листопаді 2018 року ОСОБА_1 помилково отримав від ФГ «AURUM» грошові кошти у розмірі 40000,00 грн. Факт безпідставного отримання майна відповідачем підтверджується видатковим касовим ордером від 16.11.2018 року. Про отримання зазначених коштів є його особистий підпис. 22.02.2019 року позивач на адресу реєстрації місця проживання відповідача надіслав вимогу про повернення безпідставно набутого майна та попередив, що у разі неповернення майна протягом зазначених строків він буде вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. 01.03.2019 року відповідно до офіційних сервісів Укрпошти відправлення було особисто вручено, з того часу і до моменту подання позову до суду відповідач не повернув безпідставно отримані грошові кошти.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ФГ «AURUM» в особі представника Готвяниця М.В. просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позовні вимоги ФГ «AURUM» про повернення майна отриманого без достатньої правової підстави.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.» Тому, для визначення майна, а саме 40000,00 (сорок тисяч) гривень, набутим безпідставно, суд, відповідно до ст. 1212 ЦК України, повинен був встановити чи існувала взагалі правова підстава для набуття або збереження відповідного майна. Процес встановлення даної правової підстави здійснюється відповідно до ст. 11 ЦК України. Зазначає, що Відповідачем подано один доказ (розрахунок виплати орендної плати), який самостійно немає юридичної сили і тому не створює ніяких юридичних наслідків. Отже, суд, в даній справі неправомірно визначив цей доказ достатнім для доведення Відповідачем відсутності правовідносин з приводу набуття та збереження без достатньої правової підстави. Отже, належних доказів щодо правомірності набуття Відповідачем грошей немає і безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 40 000,00 (сорок тисяч) гривень підлягають поверненню.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ФГ «AURUM» в особі представника Готвяниця М.В. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти були передані відповідачу на правових підставах і підстава набуття майна згодом не відпала, оскільки орендну плату останній отримав за минулі роки та до 2018 року між сторонами існували правовідносини щодо оренди земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до видаткового касового ордеру б/н від 16.11.2018 року ФГ «AURUM» видало ОСОБА_1 сорок тисяч гривень. Виплата здійснена керівником та головним бухгалтером ОСОБА_2

22.02.2019 року ФГ «AURUM» надіслало Охріменко А.М ОСОБА_3 вимогу про повернення безпідставно набутих коштів.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 04.08.2017 року, ОСОБА_1 отримав після смерті матері ОСОБА_4 права на земельну частку (пай) розміром 5,17 в умовних кадастрових гектарах у ВАТ «Конгресівське» в с. Олександрівка Золочівського району Харківської області. (а.с. 39)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка АДРЕСА_1 кадастровий номер: :01:000:0393, площа 4.3270 га. З 01.02.2018 року земельна ділянка перебуває у оренді у ФГ «Альфа». (а.с. 40)

Згідно розрахунку виплати орендної плати паю, складеного головним бухгалтером ОСОБА_5 зазначено, що за період з 2007 по 2018 роки ОСОБА_1 нараховано орендної плати у розмірі 40000,00 грн. (а.с. 41)

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону адміністративного акта правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, той факт, що, договір сторонами укладено у формі, яка не відповідає вимогам закону, не свідчить про те, що він не є укладеним. Разом з тим, правила ст. 1212 ЦК України застосовуються тоді, коли майно передано на виконання юридично ще не укладеного договору.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122 цс 14, стаття 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству.

Відповідно до частини першої статті 76, частини першої статті доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам справи та наявним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу отримання відшкодування за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди.

За наведених обставин відсутні підстави для застосування ст. 1212 ЦК України.

Представник позивача звертав увагу на те, що ОСОБА_5 , яка склала розрахунок орендної плати станом на дату складання розрахунку із ФГ «AURUM» головним бухгалтером не працювала.

При цьому представник позивача не заперечував, що ОСОБА_5 виконувала обов`язки бухгалтера раніше.

Доказів того, що розрахунок орендної плати стосується іншого фермерського господарства суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є обґрунтованим, оскільки обставини, встановлені судом унеможливлюють застосування ст.1212 ЦК України.

Відповідно достатті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України і доводами скарги не спростовується, судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального праві, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «AURUM» в особі представника Готвяниця М.В. залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна