РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Концур А.І., Вєдєрникової Т.А., Чмихало М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, про встановлення фактів родинних відносин та постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії.

Крім того, є розбіжність у написанні прізвища заявника - « ОСОБА_1 » та прізвищі його матері - « ОСОБА_2 », що унеможливлює встановлення їх родинних відносин та, як наслідок, реалізацію його спадкових прав.

Встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту родинних відносин необхідно йому для подальшого оформлення прав на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 03 серпня 2020 року не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просить слухати справу без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні, яке відбулось 11 березня 2020 року заявник суду пояснив, що при видачі йому паспорту було допущено помилку у написанні його прізвища українською мовою, а саме замість " ОСОБА_1 " помилково було записано " ОСОБА_1 ", що відрізняється від прізвища його матері та створює труднощі у встановленні родинних відносин з нею. Копіями документів, які він надав суду підтверджується факт родинних відносин між ним та його померлою матір`ю ОСОБА_2 , а саме в свідоцтві про народження та паспорті на його ім`я, його прізвище російською мовою записано, як " ОСОБА_1 ", що повністю співпадає з прізвищем його матері.

Також він пояснив, що разом зі своєю дружиною з 2016 року мешкає за місцем реєстрації матері, ОСОБА_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 , він організовув її поховання та продовжив проживати за вказаною адресою. Окрім нього інших спадкоємнців немає, була його рідна сестра ОСОБА_6 котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у Ізраїлі.

Представник заінтересованої особи Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення заявника ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_7 , приходить до наступного висновку.

Щодо факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис № 24 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 05.07.2019 року (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті1218,1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які мають бути оцінені судом.

Заявник вказує, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 68 від 07.04.2020 року з померлою ОСОБА_2 , на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично мешкав ОСОБА_1 (а.с. 184).

Заявлений факт підтверджується письмовими показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які кожен окремо вказали, що дійсно ОСОБА_1 постійно проживав з 2016 року з ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті останньої, оскільки вона постійно хворіла та потребувала стороннього догляду.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що до початку антитерористичної операції вона була головою громадської організації "Громадський контроль", однією із напрямків діяльності якої був догляд за людьми похилого віку. З 2012 року вона була знайома з ОСОБА_2 , а з 2017 року з її сином ОСОБА_1 . В 2017 році, коли вона вперше приїхала до м. Луганська після початку проведення антитерористичної операції вона відвідала ОСОБА_2 , яка жила в достатку та нічого не потребувала, так як її син ОСОБА_1 мешкав разом з нею та доглядав її. В кінці 2018 року вона знов навідала ОСОБА_2 , за якою продовжував здійснювати догляд її син ОСОБА_1 . Вона підтверджує той факт, що ОСОБА_1 постійно проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_2 до дня її смерті.

Таким чином факт, проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті останньої знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Щодо встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Суд не вправі відмовляти в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 останній не зможе реалізувати свої спадкові права, у зв`язку з тим, що не може підтвердити свої родинні відносини зі спадкодавцем, оскільки в паспорті серії НОМЕР_2 його прізвище записане як « ОСОБА_1 », а прізвище його матері в усіх документах записано як « ОСОБА_2 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , прізвище, ім`я та по батькові заявника російською мовою записано як « ОСОБА_1 », а його батьків « ОСОБА_2 » і « ОСОБА_5 » (а.с. 3).

Прізвище ім`я та по батькові спадкодавця « ОСОБА_2 », підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.07.2019 року, копією паспорта серії НОМЕР_4 виданий Ленінським РВ УМВД в Луганській області 21.11.1997 року та довідкою № від 27.04.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с. 6-7).

Той факт, що спадкодавець є матір`ю заявника, підтверджується однаковим написанням у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , прізвища спадкодавця та заявника « ОСОБА_1 » російською мовою, фактом спільного проживання спадкодавця та спадкоємця за однією адресою: АДРЕСА_1 , до моменту смерті спадкодавця.

Вказаний факт підтверджується також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які, кожна окремо, вказали, що дійсно ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганську.

Отже, в судовому засіданні встановлено факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2016 року до дня смерті останньої та той факт що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідним сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст.10-13,259,263,265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області про встановлення фактів родинних відносин та постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті - задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю міста Челябінськ Російської Федерації, громадянину України, факт родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганську Луганської області, а саме, що остання являється його рідною матір`ю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення суду складено 13 серпня 2020 року.

Суддя Л.М. Осіпенко