Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1768/19
Провадження № 2/382/165/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коваль Лариси Миколаївни до Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Яготинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Встановив:

В позові до суду представник позивача вказав, що згідно виконавчого напису нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 26.11.2018 року по справі № 2044 пропонується звернути стягнення боргу на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :09:022:0021, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 , та передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк». Головним державним виконавцем Яготинського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області Цимбал Н. В. за заявою представника стягувача від 23.09.2019 року на підставі виконавчого напису нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 26.11.2018 року по справі № 2044 було відкрито виконавче провадження ВП № 60135880 із стягнення з ОСОБА_1 боргу на загальну суму 3 035 553 грн. 90 коп. за рахунок продажу нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :09:022:0021, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зі змісту до заяви представника АТ КБ «ПриватБанк» Дубініна Р. В. від 23.09.2019 року вбачається, що він просить орган ДВС прийняти до виконання виконавчий напис від 26.11.2018 року по справі № 2044 про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :09:022:0021, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 , та передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк». Про наявність виконавчого напису нотаріса ОСОБА_1 стало відомом із телефонного повідомлення держаного виконавця24.09.2019 року. Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ВП № 60135880 нею, як представником ОСОБА_1 було встановлено, що на підставі виконавчого напису за реєстровим номером 2044 за Договором іпотеки від 06.03.2008 року та Договором про іпотечний кредит № КЗЛУШ 1 від 06.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» за заявою представника АТ КБ «ПриватБанк» 24.09.2019 року головним держвиконавцем Яготинського РВ ГТУЮ в Київській області Цимбал Н. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :09:022:0021, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна яке передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на погашення боргу у сумі 3 035 553 грн. 90 коп., до складу якого внесено, заборгованість за кредитом - 295 162,45 грн.; заборгованість за відсотками - 744 104,93 грн.; прострочений основний борг - 10 709,55 грн.; пеня - 1 717 508,89 грн.; штраф - 275 277,63 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 3 500,00 грн. Враховуючи ті обставини, що в силу вимог ст. 87-88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, просила визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис виконаний 06.11.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за реєстровим номером 2044, за Договором іпотеки від 06.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 3 032 053 грн. 90 коп. за рахунок коштів, отриманих від реалізації переданого в іпотеку нерухомого майна, скасувати виконавчий запис та постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, в заяві до суду просила вимоги позивача задовольнити, а також стягнути із відповідача АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору та за надання правової допомоги.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належно. В наданому до суду відзиві вимоги позову не визнав з тих мотивів, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (далі - Позивач) 06.03.2008 року уклали кредитний договір №КЗJWGI. Згідно договору ПАТ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Позивачу кредит у розмірі 300 000.00 грн. на термін 06.03.2023 р., а Позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору Позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором суму кредиту й не сплатив проценти за користування кредитом, в наслідок чого у АТ КБ «ПриватБанк» виникло право на його стягнення. Відповідач звернувся до приватного нотаріуса із всіма необхідними документами для вчинення виконавчого напису та стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за рахунок коштів, отриманих від реалізації переданого в іпотеку нерухомого майна. Вважає посилання позивача на порушення строків позовної давності та відсутність доказів безспірності вимог, безпідставними, в зв`язку з чим просив у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити. А також вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення із АТ КБ «ПриватБанк» витрат на правову допомогу в розмірі 23 000 грн.

Відповідач Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вимоги позивача не визнала, в своїх письмових поясненнях вказала, що вчинення виконавчого напису - це захист нотаріусомцивільних прав кредитора за допомогою спрощеної позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, які підтверджують ці правовідносин. Вказані документи були надані банком, таким чином вимоги щодо безспірності були ним дотримані, а витребовувати інші документи законодавство нотаріуса не зобов`язує. Таким чином банком були подані документи які відповідали вимогам законодавства. Зобов`язання позивача за кредитним договором на момент звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" не припинились. Пропущення позовної давності не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку, а тому в задоволенні вимог позивача просив відмовити.

Державний виконавець Яготинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлений належно.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

06 листопада 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було учинено виконавчий напис за реєстровим номером 2044, за Договором іпотеки від 06.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 3 032 053 грн. 90 коп. за рахунок коштів, отриманих від реалізації переданого в іпотеку нерухомого майна.(а.с.27)

06.03.2008 року між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» (станом на час укладення догговору - ЗАТ КБ «ПриватБанк») було укладено Договір про іпотечний кредит № КЗJWGI на термін до 06.03.2026 року, метою укладення даного договору було узгоджено: надання кредиту у сумі 300000 грн. під 15 % річних на поліпшення якості житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до Договору про іпотечний кредит № КЗJWGI було видано ОСОБА_1 готівкові кошти в сумі 300 000 грн. з умовою повернення кредиту в термін до 06.03.2023 року та сплатою 15 відсотків річних. Розмір щомісячного платежу було визначено в сумі 4241,65 грн. договір іпотеки від 06.03.2008 року, що укладався між ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», є похідним від укладеного між тими ж сторонами Договору про іпотечний кредит № КЗJWGI від 06.03.2008 року. (а.с.11-18).

23 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" в порядку захисту прав споживача фінансових послуг за кредитним договором № КЗJWGI. 22 вересня 2011 року у справі 2-665/11 Яготинським районним судом Київської області було ухвалено рішення, відповідно до якого, зокрема, було вирішено: "Визнати неправомірним та таким що порушує права ОСОБА_1 , як споживача, необґрунтоване збільшення розміру процентної ставки за користування Кредитом, здійснене банком протягом всього терміну користування кредитом за Договором про іпотечний кредит № КЗJWGI від 06.03.2008 року. Зобов`язати ПАТ КБ "ПриватБанк" здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 коштів за весь період користування ним кредитом відповідно до умов Договору про іпотечний кредит № КЗJWGI від 06.03.2008 року. Визнати неправомірним ненадання банком інформації щодо зміни умов та порядку виконання Договору про іпотечний кредит № КЗJWGIвід 06.03.2008 року, які в односторонньому порядку застосовувалися банком.» Дане рішення вступило в силу 03.10.2011 року, відомості про його виконання у суду відсутні. (а.с.19-22).

13 липня 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська була розглянута цивільна справа № 2/0417/3000/2012 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення боргу за Договором про іпотечний кредит № KЗJWGI 1 від 06.03.2008 року та ухвалено рішення, відповідно до якого позов ПАТ КБ "ПриватБанк" залишено без задоволення. Відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2012 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2012 року у справі № 2/0417/3000/2012 - залишено в силі. Судовим рішенням у справі № 2/0417/3000/2012, зокрема, встановлено: «Як вбачається із долучених банком декількох розрахунків заборгованості за іпотечним кредитом, які суперечать один одному, рішення Яготинського районного суду Київської області не виконано, перерахунок коштів та відсотків Банком не здійснено, крім того із довідки про погашення за кредитом вбачається 19.07.2011 року погашення кредиту в розмірі 129852 грн. 48 коп. На неодноразову вимогу суду до представника Банку щодо надання уточненої позовної заяви та проведення перерахунку заборгованості за іпотечним кредитом, відсотків, пені, представником Банку були підтримані позовні вимоги в повному обсязі.» (а.с.23-26).

16.10.2018 року ОСОБА_1 направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором КЗJWGI від 06.03.2008 року (а.с.20-51), але доказів отримання ним вказаної вимоги до матеріалів справи не додано.

Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року по справі № 6-887цс17, виклав Правову позицію, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Позовну давність слід відрізняти від строку вчинення виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат») і до вказаного строку приписи гл. 19 ЦК України, включаючи правила про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються.

Згідно з правовою позицією ВССУ, відображеною у постанові від 04 грудня 2007 у справі №2/323-07, стаття 88 Закону України «Про нотаріат» не передбачає призупинення, переривання або відновлення терміну, для пред`явлення вимоги, за яким здійснюється виконавчий напис.

Норма, закріплена у п. 3.4 Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», пов`язує початок обчислення строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, з днем, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу.

У п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України примусове виконання обов`язку в натурі визначено як спосіб захисту порушених прав.

Таким чином, початок перебігу строку, у межах якого може бути вчинений виконавчий напис нотаріуса, пов`язаний з порушенням боржником зобов`язання.

Строк (термін) виконання - це певний період (момент) у часі, коли повинно бути виконано зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання - це складова частина належного виконання. Правовим наслідком невиконання зобов`язання у визначений строк (термін) може бути прострочення сторони.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін); якщо у зобов`язанні строк (термін) виконання визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, то воно підлягає виконанню з настання цієї події; якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлена або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у 7-денний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Аналогічні роз`яснення надані у Постанові ВССУ «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів - від 29 травня 2013 № 10, які можуть бути використані, адже йдеться не про специфічні положення позовної давності, а про момент, з якого зобов`язання вважається простроченим, що породжує і право на звернення до суду, і право на звернення до нотаріуса, якщо за вимогою може бути вчинений виконавчий напис.

У зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов`язаними з простроченням почасових платежів (проценти : користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (абз. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України), тобто після закінчення або передбаченого - 2 ст. 530 ЦК України семиденного строку від дня пред`явлення вимоги; або передбаченого іншим актом цивільного законодавства чи договором іншого пільгового строку, в який боржник має виконати зобов`язання. Виняток з цього правила становлять випадки, коли із закону або з договору випливає обов`язок негайного виконання зобов`язання: у такому разі перебіг позовної давності починається від дня пред`явлення вимоги кредитором».

На підставі ст. ст. 253, 530 ЦК України перебіг строків, у межах яких може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса, починається: з наступного дня після закінчення строку для виконання зобов`язань встановленого для зобов`язання; якщо термін виконання, або строк, у межах якого зобов`язання має бути виконано, не встановлені у договорі або визначені моментом пред`явлення вимоги, - з наступного дня після закінчення семиденного строку від дня пред`явлення кредитором вимоги про виконання, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 282/20595.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

В постанові від 19 березня 2014 року (справа № 614 цс 14) Верховним Судом України висловлена правова позиція, а саме «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

Відповідно до п. 3.4 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

За ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно п. 2 вищезазначеного Переліку для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими допущено прострочення платежів, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на підтвердження правильності вчинення виконавчого напису банком надано копію письмової вимоги, з якої вбачається, що ніби-то 16.10.2018 ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до ОСОБА_1 з письмовою вимогою про усунення порушень за кредитним договором № КЗJWGI від 06.03.2008 року, де зазначив, що в наслідок невиконання умов Кредитного договору станом на 30.08.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 3032453 грн., в тому числі, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 295162,45грн., заборгованість за відсотками у розмірі 744104,93 грн., заборгованість з пені у розмірі 1717508,89 грн., заборгованість по штрафам у розмірі 275677,63 грн. Разом з тим, будь-яких доказів стосовно отримання позивачем письмової вимоги до заяви про вчинення нотаріального напису банком додано не було. 26.11.2018 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2044, яким запропоновано стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 3 032 053 грн. 90 коп. за рахунок коштів, отриманих від реалізації переданого в іпотеку нерухомого майна. Разом з тим як вбачається із рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 вересня 2011 року у справі 2-665/11 необґрунтоване збільшення розміру процентної ставки за користування Кредитом, здійснене банком протягом всього терміну користування кредитом за Договором про іпотечний кредит № КЗJWGI від 06.03.2008 року визнано неправомірним та таким що порушує права ОСОБА_1 , як споживача, а також зобов`язано ПАТ КБ "ПриватБанк" здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 коштів за весь період користування ним кредитом відповідно до умов Договору про іпотечний кредит № КЗJWGI від 06.03.2008 року; визнано неправомірним ненадання банком інформації щодо зміни умов та порядку виконання Договору про іпотечний кредит № КЗJWGIвід 06.03.2008 року, які в односторонньому порядку застосовувалися банком. Також із рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська у справі № 2/0417/3000/2012, вбачається, що долучені банком декілька розрахунків заборгованості за іпотечним кредитом, суперечать один одному, рішення Яготинського районного суду Київської області не виконано, перерахунок коштів та відсотків Банком не здійснено, крім того із довідки про погашення за кредитом вбачається 19.07.2011 року погашення кредиту в розмірі 129852 грн. 48 коп. За таких обставин вважати, що нотаріусу подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості підстав немає.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що закріплено також правовою позицією Верховного суду України, викладеної в постанові №6-2003ці 15 від 23 жовтня 2015 року.

Тобто стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 06.03.2008 р. не може вважатися безспірним.

Враховуючи, що виконавчий напис не відповідає вимогам ст.ст. 88,87 ЗУ "Про нотаріат", суд вважає, що виконавчий напис, вчинений 26 листопада 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 2044 за Договором іпотеки від 06.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 3 032 053 грн. 90 коп. за рахунок коштів, отриманих від реалізації переданого в іпотеку нерухомого майна необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

З іншого боку, суд вважає за можливе відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимоги щодо скасування виконавчого напису та постанови державного виконавця, оскільки право позивача з урахуванням задоволення вимог в частині визнання його таким, що не підлягає виконанню, є способом захисту порушеного права, передбаченим чинним законодавством України, що цілком узгоджується з вимогами ст. 5 ЦПК України щодо способів захисту, який застосовується судом, та завданням цивільного судочинства, які регламентуються положеннями ст. 2 ЦПК України.

В силу вимог п. 3 ч.1 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду представником позивача надано рахунок, а позивачем було сплачено за правничі послуги в розмірі 23000 грн., зокрема за аналіз та вивчення документів, консультування, підготовка та складання позову, підготовка копій для сторін по справі, складання заяви про забезпечення позову, участь у судовому засіданні та аналіз судової практики.

Оскільки вимоги позивача задоволено частково до стягнення із відповідача АТ КБ "ПриватБанк" підлягають судові витрати в розмірі 768,40 грн. судового збору та 11500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 264-266 ЦПК України, ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коваль Лариси Миколаївни до Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Яготинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Виконавчий напис учинений 06.11.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за реєстровим номером 2044, за Договором іпотеки від 06.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 3 032 053 грн. 90 коп. за рахунок коштів, отриманих від реалізації переданого в іпотеку нерухомого майна визнати таким, що не підлягає виконанню

Стягнути з відповідача АТ КБ «ПриватБанк», код ПП за , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені ним судові витрати пропорційно задоволених вимог, а саме: 768,40 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору та 11500,00 (одинадцять тисяч п`ятсот) грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 30 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.