Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2020 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., позивача ОСОБА_1 (брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції), відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказано, що з вересня 2012 року по грудень 2012 року позивач та відповідач перебували у цивільному шлюбі та мають спільну дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що з часу припинення шлюбних відносин відповідач почав ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_3 , жодного разу не відвідав дитину, не цікавиться її життям та поведінкою, належної матеріальної допомоги не надавав.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухилявся і ухиляється від виховання дочки, не виявляє бажання зустрічатися з дитиною і приймати участь у її вихованні, позивач просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, у своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо позбавлення його батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 , вказав, що він бажає зустрічатися з дочкою та брати участь у її вихованні, однак, позивачка чинила перешкоди для його спілкування з дитиною, несплату аліментів відповідач пояснив тим, що він тривалий час не міг знайти роботу, тому, не мав коштів на сплату аліментів. Відповідач вказав, що він влаштовується на роботу і тепер буде сплачувати аліменти на утримання доньки, крім того, відповідач зазначив, що тепер матиме змогу брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, направив лист в якому вказав, що не заперечує щодо задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачем в м. Олевськ Житомирської області, відповідач зареєстрований та проживає за іншою адресою (а.с. 9, 30).

З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2019 року становила 86458,25 грн. (а.с. 11).

У акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , який складено 04.12.2019 року зазначено, що остання проживає за адресою АДРЕСА_1 у будинку, який належить ОСОБА_4 разом із співмешканцем ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_3 , порушень не виявлено, дитина забезпечена всім необхідним (а.с. 12).

У довідці Олевської гімназії Житомирської області зазначено, що батько учениці ОСОБА_3 не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не відвідує батьківські збори.

У висновку органу опіки та піклуванняОлевської міської ради Житомирської області вказано на доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-14).

Згідно інформації Комунальної установи «Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Олевської міської ради» сім`я ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на обліку сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах не перебуває, соціальний супровід не здійснювався (а.с. 46).

Відповідно до повідомлення Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області сім`я ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 на обліку Оржицького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, під соціальним супроводом спеціалістів Центру не перебувала (а.с. 47).

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

В матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо дочки.

Факт невизнання відповідачем позову про позбавлення його батьківських прав, свідчить про його інтерес до дитини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування пояснень відповідача про те, що позивач не давала можливості спілкуватися з дитиною. При цьому суд враховує і значну віддаленість місця проживання відповідача від місця проживання позивача і дитини, що створює певні об`єктивні перешкоди у питанні регулярного особистого спілкування відповідача і його дочки, пояснення відповідача про свій тяжкий майновий стан, спричинений відсутністю відповідної роботи в місцевості, де він проживає. Пояснення позивача про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини не підтверджується належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклуванняОлевської міської ради Житомирської області, у якому вказано про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він є необґрунтованим, складеним без з`ясування всіх обставин, які мають суттєве значення, а саме складений без спілкування з відповідачем, не врахована значна віддаленість місця проживання відповідача від місця проживання позивача і дитини, не врахований матеріальний стан відповідача.

Проаналізувавши встановлені обставини у справі та матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надані безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які б свідчили про ухилення від виховання доньки, і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України, тому позбавлення батьківських прав не буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дитини та стимулювання батька до належного виконання своїх обов`язків.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні, такий висновок узгоджується з висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 356/642/18 (провадження № 61-12661св19), у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

При цьому суд констатує, що відповідачеві необхідно змінити ставлення до виховання своєї дитини ОСОБА_3 , належним чином виконувати обов`язки, передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України. Статтею 150 Сімейного кодексу України, крім іншого, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, в той час як відповідач або третя особа не повідомили про наявність у них документально підтверджених судових витрат. Отже судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 164, 165, 166, Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області (місцезнаходження: м. Олевськ, вул. Володимирська, 2, Житомирської області, ідентифікаційний код юридичної особи: 04343470), про позбавлення батьківських прав.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно до п.3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом МіністрівУкраїни з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 30.07.2020 року.

Суддя