КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5358/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/65554/19-ц

06 серпня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Гаращенка Д.Р.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попадюка Ігоря Васильовича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Остапчук Т.В., про відмову у забезпечені позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альматерра», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним,-

в с т а н о в и в:

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альматерра», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки №Р895318456 від 27.06.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

В цей же день, 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №60370425, відкритому Смілянським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на підставі наказу Господарського суду міста Києва №910/5103/19 від 31.07.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , як солідарного боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альматерра», на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 266 775,50 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що в даній справі ним оспорюється правочин, що став підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитом в солідарному порядку, а тому відкрите виконавче провадження та будь-які примусові стягнення до вирішення цієї справи по суті порушують його права та значно ускладнять в майбутньому можливе повернення йому грошових коштів, стягнутих в процесі примусового виконання рішення суду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альматерра», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 11 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Попадюк Ігор Васильович подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду про відмову у забезпеченні позову є незаконною, постановлена із порушенням норм процесуального права. Зазначив, що під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не враховано жодного наданого заявником обґрунтування цієї заяви та безпідставно відмовлено в її задоволенні.

Посилається також на те, що судом першої інстанції не надано оцінки доказам, які свідчать про реальну загрозу утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду, оскільки в разі визнання договору поруки недійсним, відповідач зобов`язаний буде повернути позивачу все, що він одержав на виконання судового наказу, що зумовлює додаткову процедуру, якої можливо уникнути, вживши забезпечення позову способом зупинення стягнення у виконавчому провадженні.

Звернув увагу на те, що вказаний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки негативні наслідки, спричинені вжиттям цього заходу забезпечення позову, а саме: зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 60370425, відкритому Смілянським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в рівній мірі співвідносяться з негативними майновими наслідками для позивача.

Безпідставним вважає висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не конкретизовано в заяві як саме необхідно зупинити стягнення у виконавчому провадженні, так як законом не встановлена вимога зазначати в заяві про забезпечення позову конкретного механізму зупинення стягнення у виконавчому провадженні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Стадніков Дмитро Володимирович просить апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року є законною, обґрунтованою, постановлена з урахуванням всіх обставин справи та при належній оцінці доказів.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися. Про день та час розгляду даної справи були повідомлені завчасно, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень з яких вбачається, що позивач отримав судову повістку 31.07.2020 року, а його представник - 23.07.2020 року. 05 серпня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Попадюк Ігор Васильович подав до канцелярії Київського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що він не зможе бути присутнім в судовому засіданні 06.08.2020 року о 10:00, оскільки у зазначений час буде брати участь в іншому судовому засіданні у справі за №910/3150/20 в приміщенні Господарського суду міста Києва. Колегія суддів протокольною ухвалою вказане клопотання залишила без задоволення, оскільки адвокат Попадюк Ігор Васильович не надав до клопотання доказів на підтвердження того, що 06.08.2020 року о 10:00 він дійсно приймає участь в розгляді справи №910/3150/20 у Господарському суді міста Києва. Крім того, позивачем ОСОБА_1 також не надано доказів неможливості його особистої явки в судове засідання. За правилом ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився.У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Стадніков Дмитро Володимирович просив суд розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альматерра» та третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альматерра», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки №Р895318456 від 27.06.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Також 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов способом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №60370425, відкритому Смілянським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на підставі наказу Господарського суду міста Києва №910/5103/19 від 31.07.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , як солідарного боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альматерра», на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 266 775,50 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що в даній справі ним оспорюється правочин ( договір поруки), що став підставою для солідарного стягнення з нього заборгованостінаказом Господарського суду міста Києва №910/5103/19 від 31.07.2019 року, а тому відкрите виконавче провадження та будь-які примусові стягнення у вказаному виконавчому провадженні, до вирішення цієї справи по суті, порушують його права та значно ускладнять в майбутньому можливе повернення йому грошових коштів, стягнутих під час примусового виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на те, що зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається, позивачем не доведено співмірність заходу забезпечення позову пред`явленим ним позовним вимогам.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України, в редакції на момент постановлення оскаржуваної ухвали, визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Також згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Встановлено, що позов про визнання недійсним договору поруки №Р895318456 від 27.06.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , позивач просив забезпечити способом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №60370425, відкритому Смілянським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на підставі наказу Господарського суду міста Києва №910/5103/19 від 31.07.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , як солідарного боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альматерра», на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 266 775,50 грн.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року по справі №910/5103/19, яке набрало законної сили, позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альматерра» та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 198606,65 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 36266,77 грн., пеню в розмірі 31902,08 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альматерра» на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2000,82 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2000,81 грн. Видано накази.

Постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мороз В.В. від 21.10.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60370425 з виконання наказу №910/5103/19, виданого 31.07.2019 року Господарським судом міста Києва щодо боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альматерра» та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 21.02.2006 року, грошових коштів в сумі 266775,50 грн.

Постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мороз В.В. від 01.11.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення заборгованості на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у ТОВ «Альматерра».

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Визначений статтею 150 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані інші його види.

Разом із тим, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

ОСОБА_1 просив забезпечити його позов про визнання договору поруки недійсним, способом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №60370425 про стягнення з нього заборгованості за кредитом, який заборонений законом, оскільки такий спосіб забезпечення позову призведе до зупинення виконання судового рішення у іншій справі, що набрало законної сили, а це є неприпустимим.

Крім того, зупинення стягнення у виконавчому провадженні порушує права, інтереси та законні очікування АТ КБ «ПриватБанк», яке є стягувачем у виконавчому провадженні ВП №60370425, оскільки унеможливлює виконання рішення суду та задоволення майнових вимог банку.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не обґрунтував у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання договору поруки недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду про відмову у забезпеченні позову є незаконною, постановлена із порушенням норм процесуального права та без належної оцінки доводів заявника, колегія суддів вважає безпідставними, так як суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані суду докази та прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову способом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 60370425 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що існує реальна загроза утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про визнання договору поруки недійсним, так як відповідач зобов`язаний буде повернути позивачу все, що він одержав на виконання судового наказу, що зумовлює додаткову процедуру, якої можливо уникнути, вживши забезпечення позову способом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, з огляду на те, що суд має вживати передбачені законом заходи забезпечення позову для виконання можливого рішення суду у даній справі про визнання договору поруки недійсним, а не у справі про стягнення заборгованості за кредитом .

З огляду на зазначене, безпідставними є також доводи апеляційної скарги про те, що вказаний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альматерра», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним, способом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №60370425, відкритому Смілянським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на підставі наказу Господарського суду міста Києва №910/5103/19 від 31.07.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , як солідарного боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альматерра», на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 266 775,50 грн.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

При цьому, позивач не позбавлений права повторно звернутись до суду із відповідною заявою, обравши при цьому інший вид забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попадюка Ігоря Васильовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попадюка Ігоря Васильовича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: