Справа №464/7996/17
пр № 2/464/372/20
У Х В А Л А

13 серпня 2020 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.

при секретарі судових засідань Бусько Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом підприємства ТамаГ Таск Менеджмент Консалтинг ГмбГ до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПАТ СК «Граве Україна» про відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП,-

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

Позивач підприємство ТамаГ Таск Менеджмент Консалтинг ГмбГ звернувся в суд до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовною заявою про відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в розмірі 491 840,67 грн.

Ухвалою суду від 20.12.2017 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20.12.2017 забезпечено позов, шляхом накладення арешту, яке належить відповідачам.

10.07.2019 від представника позивача до суду поступила заява про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПАТ СК «Граве Україна» на користь австрійського підприємства Tamag Task management Consulting GmbH в особі засновника та директора Puhringer Norbert матеріальну шкоду у загальному розмірі 429 840,67 грн. та відшкодування понесених судових витрат та витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 20.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

28.07.2020 представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Квак В.М. подав до суду клопотання, в якому просить скасувати заходи забезпечення позову про накладенння арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в межах суми матеріальної шкоди, що становить 491 840,67 грн., застосовані ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20 грудня 2017 року. Оскільки на момент винесення ухвали про забезпечення позову позивач подав позовну заяву тільки до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ціна позову становила 491 840,67грн. Однак, 10.07.2019 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої позов пред`явлено до трьох відповідачів і на загальну суму 429 840,67, при цьому позивач просить стягнути вказану суму з відповідачів солідарно. Оскільки після винесення ухвали про забезпечення позову позивач змінив кількість відповідачів, зменшив ціну позову, за таких умов накладення арешту на суму, 491 840,67 грн. значно перевищує ціну позову, а тому просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4 клопотання про скасування заходів забезпечення позову підтримав. Просить суд його задоволити з підстав наведених у такому.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо скасування забезпечення позову та накладення арешту на майно, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , однак просить накласти арешт в межах суми матеріальної шкоди в розмірі 429 840,67 грн., оскільки зменшена ціна позову. При вирішенні клопотання в частині накладення арешту на майно співвідповідача ОСОБА_2 покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали цивільної справи №464/7996/17, суд вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 20 грудня 2017 року в порядку забезпечення позову у цивільній справі за позовом підприємства ТамаГ Таск Менеджмент Консалтинг ГмбГ до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в межах суми матеріальної шкоди, що становить 491 840,67 грн.

Відповідно до ч.І ст.158 ЦПК України - суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.З ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, -що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У Постанові Верховного Суду від 25.09.2019 справа № 320/3560/18 провадження № 61- 5051св19 викладена правова позиція, згідно якої « Арештовані кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином на момент винесення ухвали про забезчення позову позивач подав позовну заяву до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначивши ціну позову 491 840,67 грн.

10.07.2019 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої позов пред`явлено до трьох відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Страхової компанї «Граве Україна» і на загальну суму 429 840,67 грн.

Позивач у змінах до позову визнав, що відповідальність водія автомобіля Субару ОСОБА_1 була застрахована у СК «Граве Україна» і страхова сума складає 100 000 грн.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2020 (справа N 760/15471/15-ц, провадження 14-316цс18) зроблено правові висновки, згідно яких «позовні вимоги про солідарне стягнення страхового відшкодування з відповідачів не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки правовідносини з ПрАТ «Просто-Страхування» є договірними, а правовідносини з ОСОБА_4 випливають із зобов`язання з відшкодування шкоди (позадоговірні зобов`язання); вимоги ж до ОСОБА 3 заявлені лише у зв`язку з тим, що він є власником автомобіля (джерела підвищеної небезпеки). Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортний засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2 Павил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-ІУ). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), і відступати від неї не вбачається підстав».

Позивачем не надано доказів та правового обґрунтування наявності цивільного спору між ним та власником автомобіля - ОСОБА_2 , яка на момент ДТП не була водієм, а отже підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 не має.

Окрім того, не відповідає вимогам закону і накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1 в межах розміру страхового відшкодування 100 000 грн.

З огляду на викладене, з урахуванням зменшення позивачем розміру позовних вимог до 429 840,67 грн. та розміру страхового відшкодування, суд приходить до висновку, про забезпечення позовних в межах суми 329840,67 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150,158 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання представника відповідачів ОСОБА_4 про скасування заходу забезпечення позову задоволити частково.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 20.12.2017 про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в межах суми матеріальної шкоди 491840,67грн.- скасувати.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на майно, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 в межах суми матеріальної шкоди в розмірі 329 840,67 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 17.08.2020.

Суддя С.З. Чорна