1Справа № 335/638/15-ц 4-с/335/32/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Каравайко В.В., представника заявника ОСОБА_1 , державного виконавця Владиченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) щодо обчислення розміру аліментів у виконавчому провадженні №57462320, заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) щодо обчислення розміру аліментів у виконавчому провадженні №57462320, яку уточнила 17.07.2020 року шляхом подання уточненої скарги.

Свою скаргу мотивувала тим, що на виконанні Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №57462320 з примусового виконання виконавчого листа № 335/638/15-ц від 23.03.2015 року, виданого 06.07.2015 року за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, відповідно до якого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 643 гривні щомісячно, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття, починаючи з 28.01.2015 року.

З часу відкриття виконавчого провадження, аліменти на утримання сина державним виконавцем стягуються у розмірі 643 гривні однак, у зв`язку із зміною законодавства про визначення мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку та у відповідності до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», заявниця 19.05.2020 року звернулася до державного виконавця із заявою про здійснення відповідного перерахунку заборгованості з урахування змін законодавства та стягнення розміру аліментів не менше мінімального гарантованого розміру передбаченого чинним законодавством.

03.07.2020 року на електронну адресу заявниця отримала відповідь з ВДВС, відповідно до якої заявнику повідомлено, що нарахування аліментів у розмірі, який не передбачений у виконавчому документі неможливий, оскільки суперечать приписам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що заходи з примусового виконання рішення здійснюються у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Заявник вважає такі дії державного виконавця незаконними та посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 182 СК України та ст .71 Закону України «Про виконавче провадження», просить суд зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок з 28.08.2018 року з урахуванням змін законодавства та здійснювати стягнення розміру аліментів не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого чинним законодавством.

16.07.2020 року в судовому засіданні державним виконавцем були долучені до матеріалів скарги письмові заперечення.

17.07.2020 року на адресу суду від представника заявника адвоката Борисенкова В.С. надійшла уточнена скарга.

В судовому засіданні представник заявника підтримав уточнену скаргу та наполягав на її задоволенні зазначивши, що у відповідності до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набув чинності 28.08.2018 року, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального розміру, передбаченого Сімейним кодексом. Вказана редакція статті містить імперативну вказівку, яка передбачає, що аліменти на одну дитину з моменту вступу в дію даної норми права не можуть бути меншими ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від розміру аліментів, призначених за рішенням суду, чи у частині від доходу чи у твердій грошові сумі, тому з урахуванням викладеного, державний виконавець самостійно проводить перерахунок аліментів до мінімального гарантованого розміру.

Крім того представник зазначив, що після ухвалення судом рішення протягом п`яти днів заявником буде подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.

Державний виконавець Владиченко В.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість зазначивши, що визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Сімейним Кодексом України. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача або стягувача, що відповідає змісту статті 192 СК України, відповідно до якої, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках. Підставою для здійснення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, здійснюваного виконавцем може бути виключно виконавчий лист, виданий на підставі певного рішення суду, постановленого у цивільній справі про стягнення аліментів. Крім того, виконавець посилаючись на ч. 1 ст. 192 СК України, вважає, що тільки судом під час ухвалення рішення щодо збільшення розміру аліментів можуть бути дослідженні та враховані обставини зміни сімейного стану платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених СК України, що не входить до повноважень виконавця.

Щодо вимог заявниці про стягнення витрат на правничу допомогу, виконавець заперечує в повному обсязі, оскільки неодноразово пропонував заявниці звернутися до суду з вимогою про заміну способу і порядку виконання виконавчого документа.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку про задоволення скарги виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України визначено, що рішення суду підлягає обов`язковому виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень, перелік яких не є вичерпним.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №57462320 з примусового виконання виконавчого листа №335/638/15-ц від 23.03.2015 року, виданого 06.07.2015 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2015 року, відповідно до якого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 643 гривні щомісячно, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття, починаючи з 28.01.2015 року.

19.05.2020 року ОСОБА_2 звернулась до державного виконавця із заявою про здійснення відповідного перерахунку заборгованості з урахування змін законодавства та стягнення розміру аліментів не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого чинним законодавством.

03.07.2020 року на електронну адресу заявниці надійшов лист начальника відділу Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Усенко С.М. №23361 від 23.06.2020 року, яким заявнику повідомлено, що нарахування аліментів у розмірі, який не передбачений у виконавчому документі неможливий, оскільки суперечить приписам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що заходи з примусового виконання рішення здійснюються у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та надано розрахунок заборгованості по виконавчому листу №335/638/15-ц у розмірі 643,00 грн. щомісяця, починаючи з 28.01.2015 року, загальна сума заборгованість визначена станом на травень 2020 року складає 3175,04 грн.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12.09.2018 р. № 459/2181/17.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 03 липня 2018 року № 2475- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким в частині 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Отже, враховуючи вимоги Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання", який набрав чинності з 28 серпня 2018 року, яким внесено зміни до статті 71 Закону України «По виконавче провадження» щодо повноважень державного виконавця, державний виконавець має самостійно привести виконавчий документ у відповідність до чинного законодавства та здійснити розрахунок.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року №632/580/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 року №682/312/18, постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.04.2020 року № 335/3166/14-ц.

За таких обставин, відповідно до частини другої статті 182 СК України зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, але покладає на платника аліментів обов`язок забезпечувати дитину у розмірі, який є не меншим, ніж мінімальна гарантія, встановлена Законом, а також покладає на виконавця зобов`язання здійснювати стягнення аліментів у розмірі не нижчому за гарантований.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, вимоги скарги про визнання дії державного виконавця з обрахунку розміру періодичних платежів по аліментним зобов`язанням боржника у виконавчому провадженні протиправними та зобов`язання державного виконавця здійснити розрахунок розміру періодичних платежів по аліментним зобов`язанням боржника у виконавчому провадженні у відповідності до приписів закону є правомірними та підлягають задоволенню.

Аналогічні висновки в частині правомірності зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 914/3587/14 (провадження № 12-34гс19).

Керуючись ст. ст. 82, 447 - 453 ЦПК України, ст. ст. 1, 2, 8, 18, 23, 26, 39, 47, 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) щодо обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №57462320, заінтересована особа - ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Владиченко Вікторії Олександрівни, щодо обчислення з 28 серпня 2018 року розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати ОСОБА_3 за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2015 року у цивільній справі №335/638/15-ц в межах виконавчого провадження №57462320 без врахування приписів частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, тобто у розмірі меншому від мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Зобов`язати старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Владиченко Вікторію Олександрівну обчислити з 28 серпня 2018 року розмір аліментів, які зобов`язаний сплачувати ОСОБА_3 за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2015 року у цивільній справі №335/638/15-ц в межах виконавчого провадження № 57462320 у відповідності до приписів частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», частини другої статті 182 Сімейного кодексу України , тобто у розмірі не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Калюжна