Справа № 185/9112/19
Провадження № 2-з/185/68/20
У Х В А Л А

06 серпня 2020 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Юдіна С.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. 10.12.2019 року заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду позов було задоволено частково. Відповідач звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 07.04.2020 року заочне рішення від 10.12.2019 року скасовано, справа призначена до судового розгляду.

06.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Павлоградського міськрайонного суду з заявою про забезпечення позову. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідачу на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . Їй стало відомо що відповідач спільно з іншими власниками квартири має намір продати її. Ціна позову становить 337 846,16 грн., у разі відчуження квартири та невжиття заходів забезпечення позову це може зробити неможливим виконання рішення суду. Просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

За змістом ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушуваних чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивачі просять стягнути з відповідача суму боргу за договорами позики. Відповідач позовні вимоги не визнає, що підтверджується заявою про скасування заочного рішення і свідчить про наявний спір між сторонами.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 1/4 частка, ОСОБА_3 1/4 частка, ОСОБА_5 1/4 частка, ОСОБА_6 1/4 частка. Отже ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка вказаної квартири.

В заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить накласти арешт на всю квартиру, оскільки відповідач може розпорядитися майном. Проте, суд вважає, що ці вимоги заяви в повній мірі не є співмірними із заявленими позовними вимогами через те, що накладення арешту на всю квартиру (3/4 частки не належать на праві власності відповідачці), позбавить ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 права не тільки володіти та розпоряджатися своєю часткою, а й користуватися нею, з огляду на те, що арешт майна направлений на суттєве обмеження права власності.

Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову та накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , а в іншій частині заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

При прийнятті такого рішення судом також враховано, що обраний позивачем вид забезпечення позову, передбачений ст. 150 ЦПК України, і невжиття заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на частину квартири відповідача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, ІПН НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17997052).

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається Дніпровському апеляційному суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя С. Г. Юдіна