Провадження №2/263/493/2020
УХВАЛА

25 серпня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Васильченко О.Г., ознайомившись із цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ПП « Чара » про визнання недійсним запису в трудовій книжці, винесення нового наказу про звільнення та внесення відомостей про такий до трудової книжки, видачу трудової книжки, стягнення заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ПП « Чара » про визнання недійсним запису в трудовій книжці, винесення нового наказу про звільнення та внесення відомостей про такий до трудової книжки, видачу трудової книжки, стягнення заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2020 року Васильченко О.Г. визначено суддею для розгляду зазначеної справи.

Ознайомившись з матеріалами справи вважаю за необхідне заявити собі самовідвід виходячи з наступних підстав.

Так, в провадженні судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Васильченко О.Г. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ТОВ «Тибет», ТОВ «Етна», Виконкому Маріупольської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на нежилі приміщення, визнання права власності, за якою суддею ухвалено рішення.

Також суддею Васильченко О.Г. було вирішено питання при розгляді скарги ПП «Чара» на дії державного виконавця щодо неправомірного накладення арешту на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , про які також йде мова у даній позовній заяві.

Крім того, в ході розгляду суддею Жовтневого районного суду м. Маріуполя Васильченко О.Г. цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «ЧАРА» про визнання договору позики від 02 березня 1999 року недійсним, відповідачем - ОСОБА_1 заявлено відвід судді Васильченко О.Г., який судом було задоволено.

Враховуючи наведені обставини та обставини даної цивільної справи, позовні вимоги в якій є похідними від раніше прийнятих рішень під головуванням судді Васильченко О.Г., приходжу до висновку про наступне.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судці, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду судців України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом судців України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосудця неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Враховуючи наведене, з метою попередження виникнення обставин, що викликатимуть сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, можливості скасування рішення з підстав незаконності складу суду, вважаю необхідним заявити собі самовідвід та направити справу до канцелярії суду для подальшого визначення судді для розгляду даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 37, 39-41 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Васильченко О.Г. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПП « Чара » про визнання недійсним запису в трудовій книжці, винесення нового наказу про звільнення та внесення відомостей про такий до трудової книжки, видачу трудової книжки, стягнення заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки - задовольнити.

Дану справу передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому частиною другою статті 14 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Г.Васильченко