Головуючий суду 1 інстанції - Романовський Є.О.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 425/2980/19
Провадження № 22-ц/810/400/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Орлов І.В.

за участю секретаря: Вовчанської С.В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьк

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3

на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 травня 2020 року, постановлену судом у складі судді Романовського Є.О.

за заявою ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення обмежувального припису задоволено частково. Суд видав обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження протягом шести місяців його прав та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено приближатись на відстань меншу ніж 1000 метрів до місця реєстрації ОСОБА_1 , особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про продовження обмежувального припису, в обґрунтування якої зазначила, що після закінчення строку обмежувального припису, починаючи з квітня місяця 2020 року по день звернення, ОСОБА_2 вдався до нових протиправних дій пов`язаних з психологічним насиллям відносно ОСОБА_1 та її сім`ї, постійні телефонні дзвінки на її телефон з погрозами та повідомленнями різного характеру, які ображають гідність ОСОБА_1 та членів її сім`ї. Як тільки закінчився строк дії обмежувального припису, ОСОБА_2 вдавався до активних протиправних дій психологічного впливу на ОСОБА_1 та членів її сім`ї, що супроводжувалося стресовим станом та викликом охорони за програмою безпеки осіб, які беруть участь в кримінальному провадженні, яке мало місце 03.05.2020 року, коли ОСОБА_2 намагався розшукати ОСОБА_4 та спричинити їй тілесні ушкодження. За даним фактом чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до поліції з заявою - повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Просила суд продовжити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців, а саме: заборонити наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати через інші засоби зв`язку і через інших осіб.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та нормами ЦПК України не передбачені строки звернення до суду із заявою про продовження обмежувального припису. Суд першої інстанції в порушення вимог закону не розглянув заяву про продовження строків обмежувального припису по суті, а залишив заяву без розгляду, посилаючись на пропуск строку звернення до суду із такою заявою.

Оскаржувана ухвала суду порушує право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 13 вказаної Конвенції, яка гарантує їй ефективний засіб юридичного захисту.

ОСОБА_1 не могла пропустити процесуальний строк, оскільки він не встановлений законодавством України, суд першої інстанції не тільки не розглянув заяву по суті, не захистив права та законні інтереси, а й ще поклав надмірний тягар оскарження його ухвали, яка завідомо є протиправною, тим самим порушуються розумні строки розгляду справи та отримання кінцевого результату - захист прав та законних інтересів.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав посилаючись на доводи, які викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Заслухавши учасників справи, доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч.1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 суд виходив з того, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження протягом шести місяців його прав та покладено на нього певні обов`язки. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку встановленого законом або судом, а процесуальний строк обмежувального припису закінчився 23 березня 2020 року, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку.

Колегія суддів, вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті (частина п`ята статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Главою 13 «Розгляд судом справ про видачу і продовження обмежувального припису» встановлено порядок та строки розгляду заяви про видачу обмежувального припису та заяв про продовження обмежувального припису.

Відповідно до статті 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Частиною першою статті 350-6 ЦПК України встановлено, що за наслідками розгляду заяви про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З правового аналізу вказаних вище норм права, вбачається, що Главою 13 ЦПК України не встановлені строки звернення із заявою про продовження обмежувального припису, а встановлено, що обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Судом встановлено, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення обмежувального припису задоволено частково. Суд видав обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження протягом шести місяців його прав та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено приближатись на відстань меншу ніж 1000 метрів до місця реєстрації ОСОБА_1 , особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису 18 травня 2020 року, тобто в межах строку, передбаченого ст.350 -7 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із доводом апеляційної скарги, що суд першої інстанції зобов`язаний був розглянути заяву про продовження обмежувального припису по суті.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису в межах строку, встановленого статтею 350-7 ЦПК України. Суд першої інстанції в порушення вимог статей, 350-6, 350-7 ЦПК України не розглянув заяву ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису по суті, чим порушив порядок розгляду такої заяви, що відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 9, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 травня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: