З А О Ч Н Е Р I Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Бєловол О.О.,
Справа № 629/1198/20
Номер провадження 2/629/639/20
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про визнання особистою приватною власністю чоловіка квартири, набутої ним за час окремого проживання із дружиною у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин:
Ухвалою суду від 24.03.2020 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Суд надсилав відповідачу за зареєстрованим місцем проживання копію позовної заяви з додатками, копію ухвали про відкриття провадження, визначав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву. Вказував, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи (позивачу). У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Роз`яснював відповідачу право пред`явити зустрічний позов. Зазначав, що у разі складання позивачем відповіді на відзив відповідач має право у п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив ( у разі його надіслання позивачем) для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ч.ч. 3-5 ст.178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (позивачу).
Разом з цим, поштові відправлення повернулися до суду за закінченням терміну зберігання.
18.06.2020 року ухвалою суду було визначено проведення розгляду справи з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, брав участь у справі через свого представника, представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. У разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, наслідки якого відомі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання, причину неявки суду не повідомила.
Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав:
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.1996 року, який було розірвано рішенням Лозівського міського суду Харківської області від 29.08.2003 року /а.с.9/.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 виданого 21 вересня 2004 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 11 листопада 2003 року, за № 383 /а.с. 10/.
За відомостями трудової книжки серія НОМЕР_2 /а.с.17-18/, ОСОБА_1 з 11.03.2002 року по 17.04.2003 року працював у ПОСП «Агролада» на посаді водія. З 21.04.2003 року до 03.11.2003 року працював на малому підприємстві «Кредо» на посаді водія.
До спірних правовідносин застосуванню підлягають положення Кодексу про шлюб та сім`ю України.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з статтею 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
За пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.
Між позивачем та відповідачем шлюбний контракт, будь-які угоди щодо спільного майна не укладалися, згода про спосіб поділу спільного майна не досягалася.
Стаття 24 КпШС України передбачала, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.
Спірне майно не є майном, яке належало позивачу до одруження, одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування. Позивач посилається те, що подружжя з квітня 2003 року перестало підтримувати подружні відносини, спільне господарство не вело, з квітня 2003 року до укладання договору купівлі-продажу квартири 06.11.2003 року працював водієм у ПОСП «Агролада», МП «Кредо».
Відповідно до статті 13 КпШС України права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.
У статті 44 КпШС України вказано, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.
Таким чином, суд виходить з того, що КпШС України 1969 р. не містило спеціальних норм про роздільне проживання подружжя.
Разом з тим, зокрема у ч. 2 ст. 28 КпШС України було вказано, що суд може визнати майно, нажите кожним з подружжя за час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тобто саме позивач повинен доводити наявність роздільного проживання сторін при фактичному припиненні шлюбу на час придбання квартири та ступінь своєї трудової участі у придбанні квартири передбаченими ЦПК України засобами доказування.
В матеріалах справи такі докази відсутні. Надана позивачем копія трудової книжки такими доказами не вважається. При розгляді справи про розірвання шлюбу, на яке посилається позивач, встановлення роздільного проживання сторін при фактичному припиненні шлюбу предметом розгляду справи не було. Суду не надано жодних доказів, на підставі яких суд може встановити наявність обставини роздільного проживання сторін при фактичному припиненні шлюбу з квітня 2003 року та на час придбання квартири, не надано довідок про дохід позивача за цей період.
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265,268, 280-282 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю чоловіка квартири, набутої ним за час окремого проживання із дружиною у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин відмовити.
Позивач може оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Згідно п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
позивач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
Повний текст рішення виготовлено 31.08.2020 року.
Суддя: К.Ш.Харабадзе