Справа № 754/1601/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

31 липня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Панченко О.М.

за участі секретаря судового засідання - Каліта І.С.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та вселення.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 01.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено в повному обсязі.

Постановою Апеляційного суду м.Києва від 19.04.2018 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 вищевказані рішення Деснянського районного суду м.Києва та постанову Апеляційного суду м.Києва були скасовані, та відповідно дану справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2020 року дана цивільна справа була передана на розгляд новому складу суду - головуючому судді Панченко О.М.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 15.04.2020 року цивільну справу № 754/1601/14-ц прийнято до провадження судді Панченко О.М. та призначено слухання справи по суті.

28.05.2020 року та 31.07.2020 року позивач в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки позивач суд не повідомив та не скористався процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд про залишення даної позовної заяви без розгляду, в зв`язку з повторною неявкою позивача до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За нормами ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повторно не з`явився в судове засідання, докази, які мали підтвердити поважні причини неявки позивача до суду в матеріалах справи відсутні, позивач не скористався процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у його відсутність, в той же час проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки позивач протягом усього часу розгляду справи має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

Належне повідомлення судом та обізнаність сторони позивача про день, час та місце розгляду справи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства повторна неявка позивача в судове засідання є підставою залишити без розгляду дану позовну заяву.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та вселення, - залишити без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання позивача у справі без поважних причин.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: О.М. Панченко