справа № 370/654/15-ц головуючий у суді І інстанції - Мазка Н.Б.
провадження № 22-з/824/358/2020 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
10 серпня 2020 року м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
розглянувши клопотання ОСОБА_1 , подане представником Ганенком Романом Юрійовичем , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Липівської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_1 , третя особа - Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області, про визнання недійсними рішення сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права користування земельними ділянками, -
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_5 , залишено без задоволення. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 серпня 2019 року залишити без змін.

17 березня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , подане представником Ганенком Романом Юрійовичем , про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач просить стягнути солідарно з позивачів судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.

Клопотання обґрунтоване тим, що постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 серпня 2019 року, а оскаржуване рішення залишено без змін. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказував, що попередній розрахунок судових витрат складає 6 000 грн. Фактичний розмір судових витрат ОСОБА_1 склав 3 000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України додаткове рішення, у разі якщо судом не вирішено питання про судові витрати, ухвалюється судом, що ухвалив рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 Ганенко Р.А. вказував на те, що попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи апеляційним судом, складає 6 000 грн. Під час розгляду апеляційним судом справи по суті та до закінчення судових дебатів представник відповідача Ганенко Р.А. також заявляв про те, що докази на підтвердження розміру витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом даної справи, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У поданому клопотанні про ухвалення додаткового рішення представник відповідача Ганенко Р.А. вказує на те, що фактичний розмір судових витрат відповідача, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у даній справі, склав 3 000 грн. Апеляційному суду було надано докази на підтвердження понесення таких витрат.

Так, до клопотання було додано, зокрема, договір № 07/02 про надання правової (правничої) допомоги від 07 лютого 2020 року, укладений між Адвокатським бюро «Романа Ганенка» та ОСОБА_1 , акт № 01/20 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги згідно договору № 07/02 від 07 лютого 2020 року, квитанції № 0.0..1 від 07 лютого 2020 року на суму 1 500 грн. та № 0.0..1 від 11 березня 2020 року на суму 1 500 грн. У матеріалах справи міститься також ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді Ганенком Р.А. (а.с.89, Т.1).

В акті приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 12 березня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 надано такі послуги: ознайомлення представника зі змістом апеляційної скарги позивачів на рішення суду, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, надсилання відзиву іншим учасникам справи, надсилання відзиву до Київського апеляційного суду (вартість послуги - 1 500 грн.); представництво інтересів клієнта у Київському апеляційному суді (участь у судовому засіданні 11 березня 2020 року) (вартість послуги - 1 500 грн.).

Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачам була надана можливість подати свої заперечення щодо ухвалення додаткового рішення та заявити клопотання про зменшення розміру судових витрат. Однак, позивачами не було надано жодних заперечень щодо поданого відповідачем клопотання.

Правові висновки щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності містяться у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року (справа № 910/4881/18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивачів на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які останній поніс у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді.

Відповідач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу з позивачів солідарно. Однак, статтею 141 ЦПК України не передбачено солідарне стягнення судових витрат, а тому суму витрат на професійну правничу допомогу необхідно розподілити між позивачами, стягнувши з кожного в сумі 1 500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , подане представником Ганенком Романом Юрійовичем , про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Прийняти у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Липівської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_1 , третя особа - Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області, про визнання недійсними рішення сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права користування земельними ділянками додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_3 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень з кожного.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судове рішення складено 10 серпня 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.