Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 2-2472/05
Провадження № 22-ц/810/303/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Коновалової В.А.

за участю секретаря: Вовчанської С.В.

учасники справи:

боржник - ОСОБА_1

стягувач - ОСОБА_2

органи державної виконавчої служби - Новоодеський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 16 березня 2020 року, ухвалену судом у складі судді Соболєва Є.О.

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання незаконними дій та постанов державних виконавців, скасування постанов, стягувач - ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на обґрунтування якої вказав, що 10.02.2018 року він отримав рекомендований лист з повідомленням та постановою державного виконавця від 06.02.2018 року про арешт майна боржника та вимогу державного виконавця від 06.02.2018 року про надання ним декларації про його майно та доходи, яку було винесено начальником Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Черновою І.М.

13.02.2018 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 55589510 від 22.01.2018 року та зазначив, що до 13.02.2018 року не знав про те, що відкрито виконавче провадження.

Скаржник зазначив, що державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Занєвською А.А. прийнято незаконну постанову від 22.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження, яка була винесена на підставі довідки Мін`юсту Луганської народної республіки від 18.02.2017 року.

Скаржник вказав, що з настанням повноліття доньки він не має обов`язку по сплаті аліментів на колишню дружину, в рішенні Ровеньківського міського суду Луганської області та колегії суддів від 18.01.2006 року зазначено, що право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею.

Посилається на те, що у нього є завірена печаткою Антрацитівського МРУЮ копія виконавчого листа №2-2472 від 18.01.2006 року, де зазначено, що стягнення аліментів припинено за заявою стягувача від 28.04.2006 року.

Порушуючи норми закону «Про виконавче провадження» державний виконавець А.А. Занєвська винесла незаконні постанови від 22.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження, про передачу матеріалів справи до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби та державний виконавець Чернова І.М. прийняла незаконні постанови від 06.12.2018 року про примусове виконання та постанову від 06.02.2018 року про арешт майна.

Просив суд поновити строк для оскарження дій, рішень державного виконавця Заводського ДВСУ Занєвської А.А. та державного виконавця Новоодеського ДВСУ Чернової І.М. Визнати виконавчий лист №2-2472/2005 таким, що не підлягає виконанню повністю, визнати незаконними дії та постанови державних виконавців Занєвської А.А. та Чернової І.М. та скасувати їх, зобов`язати повернути незаконно утримані аліменти.

18.05.2018 року ОСОБА_1 подано клопотання, в якому за результатами розгляду справи просив суд визнати виконавчий лист №2-2472/2005 таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з набуттям донькою повноліття у 22.04.2006 року, визнати незаконним дії та постанови державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та відмінити, а також просив суд зняти арешт з його майна та коштів.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 13 березня 2019 року відновлено втрачене провадження №2-2472/05-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в частині винесених судових рішень Ровеньківського міського суду Луганської області від 18 серпня 2005 рок , рішення Апеляційного суду Луганської області від 18 січня 2006 року.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 16 березня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав неправомірними дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Занєвської А.А. щодо початку виконавчого провадження № 55589510 та передачі його на виконання до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Визнав неправомірними дії державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернової І.М. щодо продовження виконавчих дій у виконавчому провадженні № 55589510 та накладенні арешту на майно ОСОБА_1 . Скасував як незаконні усі винесені постанови державних виконавців Занєвської А.А. та Чернової І.М. в рамках виконавчого провадження № 55589510, в тому числі постанову від 06.02.2018 року про арешт майна боржника. Зобов`язав державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернову І.М. або іншого державного виконавця, в провадженні якого може знаходитись виконавче провадження № 55589510, закінчити дане провадження шляхом винесення відповідної постанови на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить суд скасувати ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 16 березня 2020 року та закрити провадження за скаргою ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд в порушення вимог закону не вирішив питання про поновлення строку ОСОБА_1 для звернення зі скаргою до суду відповідно до ст. 449 ЦПК України. Скаржник вважає, що без вирішення цього питання суд не міг виносити оскаржувану ухвалу.

Дії обох державних виконавців були пов`язані з виконанням рішення суду, яке вже набрало законної сили та виконавчого листа, строк для оскарження якого вже сплинув.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судове засідання представник Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській областіне з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судове засідання представник Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги ОСОБА_2 ухвала суду оскаржується в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Занєвської А.А. щодо початку виконавчого провадження № 55589510 та передачі його на виконання до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Визнанні неправомірними дії державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернової І.М. щодо продовження виконавчих дій у виконавчому провадженні № 55589510 та накладенні арешту на майно ОСОБА_1 . Скасованні усіх винесених постанов державних виконавців Занєвської А.А. та Чернової І.М. в рамках виконавчого провадження № 55589510, в тому числі постанову від 06.02.2018 року про арешт майна боржника. Зобов`язанні державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернову І.М. або іншого державного виконавця, в провадженні якого може знаходитись виконавче провадження № 55589510, закінчити дане провадження шляхом винесення відповідної постанови на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог скаржника щодо визнання виконавчого листа №2-2472 від 01.03.2006 року таким, що не підлягає виконанню та обов`язку повернути скаржнику незаконно утриманні аліменти не оскаржується учасниками справи, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 , суд виходив з того, що судом були встановлені наступні обставини: рішенням Апеляційного суду Луганської області від 18.01.2006 року було змінено рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 18.08.2005 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, що утримує дитину-інваліда, в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), починаючи з 01.07.2005 року.

Ровеньківським міським судом Луганської області 01.03.2006 року було видано виконавчий лист № 2-2472.

Даний виконавчий лист знаходився на виконанні Антрацитівського РВ ДВС ГТУЮ в Луганській області, який потім було захоплено незаконними збройними формуваннями та перетворене у відділ судових приставів Антрацитівського міськрайуправління юстиції так званої «ЛНР».

21.01.2018 року державним виконавцем Заводського ВДВС Занєвською А.А. на підставі заяви стягувача за виконавчим листом № 2-2472 від 01.03.2006 року було відкрито виконавче провадження № 5589510, а 30.01.2018 року дане виконавче провадження було передано на виконання до Новоодеського РВДВС.

05.02.2018 року державним виконавцем Новоодеського РВДВС Черновою І.М. вказане виконавче провадження прийнято до виконання, після чого цим державним виконавцем 06. 02.2018 року прийнято рішення про арешт майна боржника.

Дочка стягувача та скаржника ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції на підставі ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» дійшов висновку, що на момент пред`явлення ОСОБА_2 виконавчого листа №2-2472 від 01.03.2006 року на виконання до Заводського ВДВС сплинув строк на який присуджено аліменти.

Державний виконавець Занєвська А.А., яка відкрила виконавче провадження за виконавчим листом № 2-2472 від 01.03.2006 року після досягнення дитиною стягувача повноліття та державний виконавець Чернова І.М., яка продовжила виконавчі дії за цим виконавчим листом, незаконно провадили виконавчі дії після закінчення строку виконання рішення суду за відсутності заборгованості з періодичних платежів.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга заявника в частині визнання неправомірними дій державних виконавців Занєвської А.А. та Чернової І.М. у початку та продовжені виконавчих дій за виконавчим документом, строк для виконання якого минув, та скасуванні постанов є обґрунтованою.

Суд першої інстанції вважав, що для відновлення прав скаржника необхідно зобов`язати державного виконавця Новоодеського РВДВС ГТУ у Миколаївській області Чернову І.М. або іншого державного виконавця в провадженні якого може знаходитися виконавче провадження № 55589510 закінчити дане провадження шляхом винесення постанови на підставі п.7 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не пропустив строк для оскарження дій державних виконавців, оскільки скаржник фактично ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 13 лютого 2018 року, а скаргу направлено поштою 23 лютого 2018 року.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Судом встановлено, що згідно рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 18 серпня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) починаючи з 01 червня 2005 року.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 18 січня 2006 року рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 18 серпня 2005 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружии змінено, стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу), починаючи з 01 липня 2005 року.

Ровеньківським міським судом Луганської області 01 березня 2006 року було видано виконавчий лист № 2-2472/2005, який знаходився на виконанні Антрацитівського РВ ДВС ГТУЮ в Луганській області.

Як вбачається із виконавчого листа №2-2472/2005 28 квітн6я 2006 року стягнення аліментів було припинено за заявою стягува. 22 грудня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті виконавчого провадження за п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_2 04.09.2017 року звернулася до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про відкриття провадження по виконавчому листу № 2-2472/2005.

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22.01.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №55589510.

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 30.01.2018 року виконавче провадження з примусового виконавчого листа №2-2472/2005 виданого 01.03.2006 року передано до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Постановою державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Черновою І.М. від 05.02.2018 року прийнято виконавче провадження.

Державним виконавцем Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Черновою І.М. 05 лютого 2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пеннсію, стипендію та інші доходи боржника, 06 лютого 2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1

13.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про закінчення виконавчого провадження, зняття арешту на майно, виключити його із реєстру боржників, скасувати інші заходи по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2472/2005.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться виконавчий лист №2-1656/11, виданий 29.01.2013 року Ровеньківським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини інваліда ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 25.07.2011 року у розмірі 1/6 всіх видів доходу пожиттєво.

Згідно рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 18.08.2005 року, яке було змінено в частині розміру стягуваних аліментів рішенням Апеляційного суду Луганської області від 18.01.2006 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 у зв`язку з проживанням з нею дитини- інваліда та опікування нею.

Відповідно до ст.88 СК України (в редакції на час звернення ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) з позовом до суду про стягнення аліментів на її утримання), якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки стягувачем ОСОБА_2 пред`явлено виконавчий лист № 2-2472 від 01.03.2006 року на примусове виконання 04 вересня 2017 року (після досягнення дитиною-інваліда повноліття), після спливу строку на який було присуджено аліменти, то у державного виконавця не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-247/2005 від 01.03.2006 року.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості скарги ОСОБА_1 в частині визнання дій державних виконавців Занєвської А.А. та Чернової І.М. про проведення виконавчих дій неправомірними та скасування постанов у виконавчому провадженні №55589510.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що після 22.04.2006 року рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист до цього часу не скасовано не змінено, а тому вона має право на утримання аліментів, а дії державних виконавців під час відкриття виконавчого провадження і накладення арешту на майно ОСОБА_1 не заслуговують на увагу.

Разом з тим, відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу на дії або бездіяльність державного виконавця може бути подано особою до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася про порушення її права або свободи.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 із заявою про оскарження дій державних виконавців, зазначив, що постанову державного виконавця про арешт майна від 06.02.2018 року він отримав 10 лютого 2018 року та просив суд поновити строк для оскарження рішень державного виконавця заводського ДВСУ Занєвської А.А. та державного виконавця Новоодеського ДВСУ Чернової І.М.

Суд в порушення вимог ЦПК не вирішив питання про поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 постанову державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області від 06 лютого 2018 року про арешт майна отримав 10 лютого 2018 року.

13 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області із заявою про закінчення виконавчого провадження та скасування постанови про арешт майна. Цього ж дня ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні докази отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 січня 2018 року, із даною постановою він був ознайомлений 13 лютого 2018 року, у зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не пропущено строк на оскарження дій державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Занєвської А.А. в частині оскарження її дій щодо винесення та скасування постанови від 22 січня 2018 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження дій державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Занєвської А.А. про передачу виконавчого провадження, дій державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернової І.М. щодо прийняття виковначого провадження, по винесенню постанови про звернення на заробітну плату, пенсію, про арешт майна боржника.

Колегія суддів з урахуванням встановлених по справ обставин, вважає, що ОСОБА_1 строк на оскарження дій державних виконавців пропустив з поважних причин і він підлягає поновленню.

Колегія суддів погоджується із доводом апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України зобов`язав державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернову І.М. або іншого державного виконавця, в провадженні якого може знаходитись виконавче провадження № 55589510, закінчити дане провадження шляхом винесення відповідної постанови на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд в порушення вказаних вимог вийшов за межі заявлених вимог та зобов`язав державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернову І.М. або іншого державного виконавця, в провадженні якого може знаходитись виконавче провадження № 55589510, закінчити дане провадження шляхом винесення відповідної постанови на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З урахуванням викладено, відповідно до ст.376 ЦПК України, ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 16 березня 2020 року слід змінити, доповнивши резолютивну частину ухвали абзацом другим такого змісту: «Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження дій державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області» та скасувати в частині зобов`язання державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернової І.М. або іншого державного виконавця, в провадженні якого може знаходитись виконавче провадження №55589510, закінчити дане провадження шляхом винесення відповідної постанови на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 12.05.2020 року скаржника ОСОБА_2 було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Відповідно до п.6 ст.141 ЦПК України витрати по розгляду справи компенсуються за рахунок держави, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 16 березня 2020 року змінити, доповнивши резолютивну частину ухвали абзацом другим такого змісту: «Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження дій державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області».

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 16 березня 2020 року скасувати в частині зобов`язання державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернової І.М. або іншого державного виконавця, в провадженні якого може знаходитись виконавче провадження №55589510, закінчити дане провадження шляхом винесення відповідної постанови на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В інший оскаржуваній частині ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 16 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 липня 2020 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді Н.М. Авалян

В.А. Коновалова