Справа № 331/354/17
Провадження № 4-с/331/23/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

при секретарі Рухловій М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кисліциної Ю.Д., заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Прокредит Банк» , -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернулася ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кисліциної Ю.Д., заінтересована особа ПАТ «Прокредит Банк».

В обґрунтування скарги зазначає, що 27.05.2020 р. державним виконавцем Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кисліциною Ю.Д. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (скаржника). Із змісту вказаної постанови та листа державного виконавця, скаржнику стало відомо про існування виконавчого провадження № 57456471 з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/418/2017, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці у стягувача ПАТ «ПроКредит Банк». Винесена постанова про опис та арешт майна боржника, передувала неправомірним діям та рішенням виконавця, без повідомлення про відкриття та належної участі скаржника (боржника) у даному провадженні, а тому є незаконною, неправомірною і підлягає скасуванню, а подальші виконавчі дії за цим провадженням зупиненню до часу усунення порушень, допущених з боку виконавця до боржника (скаржника). В оскаржуваній постанові, а також у листі виконавцем вказано про загальну площу житлового будинку розміром 331,6 кв.м. та про вартість арештованого майна, яка оцінена у 3 347 738,00 грн., що є іпотечним майном скаржника (боржника). При цьому, виконавцем вказано в постанові про описання цього майна «по технічній документації». Однак, відомості викладені виконавцем в постанові і листі є помилковими і не відповідають дійсності, оскільки фактичні розміри і кількість квадратних метрів вказаного будинку та його вартість є іншими, і які були визначені проведеною при розгляді справи судом першої інстанції відповідною судовою експертизою. Так, загальна площа нерухомого житлового майна під літерою «П-2» житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 фактично складає 234,41 кв.м., а ринкова вартість станом на 22.02.2018 р. складає 6 441 091,00 грн. без вартості земельної ділянки. Виконавцем внесені неправдиві відомості, що є неприпустимим, а тому така постанова підлягає скасуванню, а подальші дії за цим виконавчим провадженням (№ 57456471) зупиненню до часу проведення і отримання висновків відповідної експертизи. Крім того, площа спірного іпотечного майна не перевищує відповідну загальну площу нерухомого майна, яка визначена в ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів і іноземній валюті», оскільки є менш ніж 250,00 кв. м., а тому не може бути примусово стягнуте протягом дії цього закону. У власності або користуванні ОСОБА_1 відсутнє будь-яке інше нерухоме житлове майно. Посилаючись на зазначені обставини, скаржник просить суд визнати неправомірними дії та скасувати постанову державного виконавця Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кисліциної Ю.Д. від 27.05.2020 р. про опис та арешт майна боржника (скаржника) у виконавчому провадженні № 57456471; зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57456471 відносно іпотечного майна належного ОСОБА_1 до часу втрати чинності та дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також у зв`язку з відсутністю у неї іншого майна; зобов`язати державного виконавця Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) провести необхідні дії щодо оцінки іпотечного нерухомого майна належного ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

10.06.2020 року ухвалою судді було відкрито провадження за скаргою.

26.06.2020 року представник заінтересованої особи ПАТ «Прокредит Банк» надав суду відзив на скаргу в якому зазначено, що 24.10.2018 р. державним виконавцем на адресу боржника було направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення з постановою про відкриття виконавчого провадження № 57456471, який був отриманий боржницею 31.10.2018 р. особисто, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового листа. Крім того, доказом того, що боржник ОСОБА_1 було відомо про існування відкритого виконавчого провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є те, що під час розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки в касаційному провадженні боржником було подано клопотання про зупинення виконавчого рішення суду, дане клопотання було задоволено та постановлено ухвалу про зупинення виконання рішення суду до прийняття ВС КЦС постанови. Оскільки, 16.03.2020 р. ВС КЦС виніс постанову, якою відмовив в задоволенні касаційної скарги боржника ОСОБА_1 , то відповідно 12.05.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження. Отже, боржник ОСОБА_1 було відомо про існування відкритого виконавчого провадження. Стягувач з твердженням, що державним виконавцем було вказано помилкові відомості щодо розміру площі об`єкта нерухомості не погоджується, оскільки згідно рішення та оригіналу виконавчого листа підлягає «зверненню стягнення на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці АТ «ПроКредит Банк», а саме житловий будинок з гаражем літ. П-2 загальною площею 331,6 кв.м., житлова площа 68,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка». Згідно Договору іпотеки № 316159-ІД1 від 11.02.2014 р. та копії технічної документації загальна площа об`єкту нерухомості становить 331,6 кв.м. Отже, державним виконавцем було вірно зазначено в постанові про опис та арешт майна боржника площу об`єкту нерухомості, площа якого підтверджується оригіналом виконавчого листа, рішенням суду, що набрало законної сили, договором іпотеки та технічною документацією. Посилання боржника на висновок експерта від 25.04.2018 р. не може братися до уваги, оскільки він був зроблений на основі технічної документації, яку надав боржник експерту особисто. Згідно технічної документації, яка була надана експерту, то вона є «новою», розмір площі, не відповідає тій, яка зазначена в технічній документації 2010 р. та відповідно, яка була передана за договором іпотеки. Відповідно до п. 4.2.3 Договору іпотеки № 316159-ІД1 від 11.02.2014 р. іпотекодавцю забороняється без відповідної на те згоди іпотекодержателя змінювати призначення предмета іпотеки, здійснювати дії, що призведуть до зміни ідентифікаційних показників предмета іпотеки, його правовстановчих документів, реєстраційних даних, даних у відповідних Реєстрах та/чи владних органах. АТ «ПроКредит Банк», як іпотекодержатель, жодної згоди на зміну ідентифікуючих показників, в тому числі зміну площі предмета іпотеки не надавав. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про площу об`єкту нерухомості відповідає повністю тій інформації про площу об`єкту нерухомості, яка зазначена державним виконавцем Кисліциною Ю.Д. в постанові про опис та арешт майна. Щодо тверджень про застосування положень ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то обмеження стосується виключно споживчих кредитів, виданих громадянам України. Відповідно до договору про надання траншу № 1602.44030/FW1602.524 від 11.02.2014 р. «цільове призначення кредиту придбання основних засобів», тоді як відповідно до положень ЗУ «Про захист прав споживачів» споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Зважаючи, що на кредит, за яким проводиться звернення стягнення за виконавчим листом не є споживчим, обмеження щодо стягнення на майно встановлені вищевказаним законом не розповсюджуються. Враховуючи вищевикладене, дії та постанова про опис та арешт майна винесена державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 57456471 є законними. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити в задоволенні скарги.

03.07.2020 року державним виконавцем Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кисліциною Ю.Д. подано заперечення на скаргу, в яких вказано, що на примусове виконання було направлено виконавчий лист № 2/331/418/2017, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, 19.10.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та за вих. № 25118/16 рекомендованою з повідомленням кореспонденцією направлена сторонам для ознайомлення. Скаржник заявляє, що йому не було відомо про існування виконавчого провадження № 57456471, але до відділу повернулось поштове повідомлення, в якому 31.10.2018 р. ОСОБА_1 отримала особисто постанову про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить підпис боржника. Крім того, доказом того, що боржник ОСОБА_1 було відомо про існування відкритого виконавчого провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є те, що під час розгляду справи в касаційному провадженні боржником було подано клопотання про зупинення виконання рішення суду. За період з 31.10.2018 р. по 11.05.2020 р. виконавче провадження було зупинено. З метою виконання виконавчого провадження 27.05.2020 р. державним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно з яким описано та арештовано житловий будинок, з гаражем літ. П-2 та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Згідно виконавчого документа вартість вищевказаного арештованого майна оцінено у 3 347 738,00 грн. У своїх твердженнях представник заявника наголошує, що відомості щодо розміру площі житлового будинку, який є предметом іпотеки, внесені неправдиві та помилкові, однак законодавством державного виконавця не наділено правом самостійно змінювати резолютивну частину визначену у рішенні суду. Державним виконавцем при складенні постанови про опис та арешт майна боржника бралися відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та резолютивної частини виконавчого документа. Таким чином, площа об`єкту нерухомості відповідає повністю тій інформації про площу об`єкту нерухомості, яка зазначена державним виконавцем в постанові про опис та арешт майна. Державний виконавець вжив всіх необхідних щодо примусового виконання рішення суду та прийняв правомірне у відповідності до норм чинного законодавства рішення. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ній.

Державний виконавець Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кисліцина Ю.Д. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала в повному обсязі, посилаючись на виконання дій згідно з чинним законодавством.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Прокредит Банк» в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, просила відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши скаргу та надані письмові докази, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Положеннями пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання рішення суду є завершальною стадією цивільного процесу і здійснюється у певній процесуальній формі. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2017 року позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці ПАТ «ПроКредіт Банк», відповідно до Договору іпотеки №316159-ІД1 від 11.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1351, а саме: житловий будинок, з гаражем літ. П-2, загальною площею 331,6 кв.м., житлова площа 68,9 кв.м., реєстраційний номер 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,0343 га, кадастровий номер :01:003:0275, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , в рахунок погашення кредитної заборгованості за Рамковою угодою №FW1602.524 від 11.02.2014 року, укладеним в її межах Договором про надання траншу № 1602.44030/FW1602.254 від 11.02.2014 року, на загальну суму заборгованості 3 341 322,23 грн., з яких: 1 699 131,74 грн. борг по капіталу; 67 369,99 грн. борг по процентах по графіку; 285 947,95 грн. борг по процентах за час прострочення; 1 288 872,55 грн. пеня, шляхом продажу на прилюдних торгах, згідно з Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною не менше, ніж 3 347 738,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 07.06.2018 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2017 року по цій справі залишено без змін.

04.09.2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист.

19.10.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57455471 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, яку надіслано засобами поштового зв`язку боржнику ОСОБА_1 та отримано останньою особисто 31.10.2018 р., про що свідчить відмітка про отримання в рекомендованому поштовому повідомленні.

Ухвалою Верховного Суду від 10.10.2018 року відкрито касаційне провадження по справі № 331/354/17, зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2017 року та постанови Апеляційного суду Запорізької області від 07.06.2018 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

31.10.2018 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/418/2017, виданого 04.09.2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя до розгляду справи касаційної інстанцією.

Постановою Верховного Суду від 16.03.2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року залишено без змін.

У відповідності до ч.2, 4 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Копії постанов, якими накладено арешт на майно(кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», 27.05.2020 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 57456471 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 , за якою було описано, зокрема, житловий будинок, з гаражем літ. П-2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до договору іпотеки № 316159-ІДІ від 11.02.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ПАТ «ПроКредит Банк» (іпотекодержавтель), предметом іпотеки, зокрема, є нерухоме майно житловий будинок, з гаражем літ. П-2, загальною площею 331,6 кв.м.

Відповідно до п. 4.2.3 договору іпотеки, іпотекодавець має право виключно на підставі та умовах попередньої письмової згоди іпотекодержателя: змінювати цільове (функціональне) призначення предмета іпотеки, здійснювати дії, що призведуть до зміни ідентифікаційних показників предмета іпотеки, його правоустановчих документів, реєстраційних даних, даних у відповідних реєстрах та/чи владних органах .

В матеріалах справи відсутні дані про звернення боржника за таким дозволом до банку та повідомлень про реконструкцію/перепланування. Крім того, АТ «ПроКредит Банк» зазначає, що жодної згоди на зміну ідентифікаційних показників в тому числі зміну площі предмета іпотеки не надавав.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.07.2020, щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, з гаражем літ. П-2, за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що загальна площа становить 331,6 кв. м., житлова площа 68,9 кв.м. та з 23.01.2014 р. перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , частка 1/1.

Державний виконавець не є спеціалістом або експертом будівельником, а тому під час опису керувався рішенням суду, офіційною документацією та даними, що містяться в ній, зокрема: договором іпотеки, технічним паспортом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , довідкою з Державного реєстру прав власності, з яких вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не підпадає під дію зазначеного вище Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки загальна площа його перевищує 250 кв. м.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця під час винесення постанови про арешт та опис майна від 27.05.2020 року у виконавчому провадженні ВП № 57456471 є правомірними, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Крім того, щодо вимоги представника скаржника про зупинення вчинення виконавчих дій, суд, з урахуванням роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у пункті 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), зазначає, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного чи приватного виконавця у порядку ст.ст.447, 450, 451 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів, так би мовити, «забезпечення скарги» шляхом зупинення реалізації майна, адже за приписами ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 447, 448, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кисліциної Ю.Д., заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Прокредит Банк» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 21 серпня 2020 року.

Суддя: В.М. Світлицька