Справа № 646/8537/18
№ провадження 2/646/879/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого у справі судді Шелест І.М.

за участю секретаря - Ушакової Г.В., Коммунарової А.О., Саламахи В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в загальному порядку за позовною заявою ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Харківської міської ради (місцезнаходження м. Харків, майдан Конституції, 7), третя особа Приватний нотаріус ХМНО Мірошниченко Тетяна Петрівна (місцезнаходження АДРЕСА_2 ), про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування,

у присутності позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

30.11.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. В обґрунтування позову зазначила, що вона (позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період з 01.09.1987 по ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала з двоюрідною сестрою свого діда - ОСОБА_4 однією сім`єю. ОСОБА_4 фактично була позивачу бабусею. Позивач та ОСОБА_4 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Вони проживали однією сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Місце проживання спадкодавця ОСОБА_4 було зареєстроване за цією адресою з 03.08.1971. Місце проживання позивача було зареєстровано за цією адресою з 19.07.1989. У період проживання однією сім`єю, 24.03.1993 позивач зі спадкодавцем приватизували цю квартиру та отримали свідоцтво на право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду № 5-А-93-0009, яке зареєстроване ХМБТІ 25.03.1993 за № П-8. Після чого, 15.04.1993 позивач зі спадкодавцем за договором міни квартир обміняли цю квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Обставини проживання однією сім`єю також підтверджується листом КП "Жилкомсервіс" від 25.05.2018, карточкою прописки КП "Жилкомсервіс". ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 80 років ОСОБА_4 померла та відкрилася спадщина. На день відкриття спадщини позивач формально не належала до жодної категорії спадкоємців за законом, які були передбачені ЦК УРСР, а тому не вважалась спадкоємицею. Проте, в той же час проживала зі спадкодавцем більше п`яти років з 01.09.1987 по ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю на день відкриття спадщини та доглядала її по день смерті. В період проживання позивач та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права і обов`язки. 28.11.2018 позивач звернулася до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини. 30.11.2018 приватним нотаріусом ХМНО Мірошниченко Т.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тому позивач звернулася до суду та просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з 01.09.1987 по ІНФОРМАЦІЯ_4, визнати ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки у праві спільної спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

28.12.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі.

31.01.2019 ухвалою суду було витребувано докази у Харківському державному нотаріальному архіві.

04.03.2019 на виконання ухвали суду від 31.01.2019 третьою особою - приватним нотаріусом ХМНО Т.П. Мірошниченко надано копії матеріалів спадкової справи № 10/2018, заведеної після смерті ОСОБА_4

03.04.2019 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали просили позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника ХМР, а рішення по справі прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності приватного нотаріуса ХМНО Т.П. Мірошниченко.

Вислухавши позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 10/2018, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , показання свідка, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 24.03.1993 позивач зі спадкодавцем приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та отримали свідоцтво на право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду № 5-А-93-0009, яке зареєстроване ХМБТІ 25.03.1993 за № П-8.

Із довідки № 5А-001 від 19.03.1992 про склад сімї , що проживала за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, ОСОБА_4 було зареєстроване за цією адресою з 1971 року, а позивач зареєстрована за цією адресою з 1989 року.

Відповідно до договору міни квартир від 15.04.1993 позивач та ОСОБА_4 обміняли квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Із довідки директора КП «ХМБТІ» вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить 2-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору міни квартири від 15.04.1993 (а.с. 16).

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 25.05.2018 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 були зареєстровані: ОСОБА_4 з 03.08.1971 знята з реєстрації 26.05.1993; ОСОБА_1 зареєстрована з 19.07.1989, знята з реєстрації 26.05.1993 (а.с 13).

Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2017 було визначено розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - по 1/2 частці за кожною особою (а.с. 17-18).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.10.2017 апеляційну скаргу було відхилено, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2017 залишено без змін (а.с. 59-62).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла у віці 80 років , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 17 вересня 1994 року було укладено шлюб із ОСОБА_7 та їй присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с. 12).

Відповідно до довідки ЖСК « Мелодія » за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_10 (а.с. 15).

У судовому засіданні допитано позивача ОСОБА_1 , як свідка, яка пояснила, що померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та позивач ОСОБА_1 з 01.09.1987 по ІНФОРМАЦІЯ_4 (день смерті ОСОБА_4 ) проживали однією сім`єю, остання здійснювала за нею необхідний догляд, допомагала бабусі, яка вже перебувала у похилому віці. Вони проживали однією сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Місце проживання спадкодавця ОСОБА_4 було зареєстроване за цією адресою з 03.08.1971. Місце проживання позивача було зареєстровано за цією адресою з 19.07.1989. У період проживання однією сім`єю, 24.03.1993 позивач зі спадкодавцем приватизували цю квартиру та отримали свідоцтво на право власності на житло. Після чого, 15.04.1993 позивач зі спадкодавцем за договором міни квартир обміняли квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 на квартиру за за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 , позивач продовжує проживати у квартирі АДРЕСА_1 .

Зазначений факт, також був підтверджений поясненням свідка ОСОБА_11 , яка у суді пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її дочкою. ОСОБА_4 є звідна сестра її батька, доглядала за бабусею Тонею, допоки вона могла готувати самостійно, то привозила їй продукти, коли бабуся стала лежачою у 1987 році до неї переселили ОСОБА_12 і вона стала з нею жити та доглядати за бабусею. Документів, що підтверджують родинний зв`язок з ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова за адресою: АДРЕСА_1 на даний час зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_10 .

Звернувшись до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 отримала постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії від 30.11.2018, оскільки заявник не може підтвердити родинний зв`язок із спадкодавцем.

На день відкриття спадщини (16.03.1992) позивач формально не належала до жодної категорії спадкоємців за законом, які були передбачені ЦК УРСР, а тому не вважалася спадкоємцем. Проте, в той же час проживала більше п`яти років однією сім`єю на день відкриття спадщини. З 01 січня 2004 року втратив чинність ЦК УРСР та набрав чинність ЦК України. Положенням книги шостої ЦК України розширено перелік осіб, які мають право на спадщину за законом. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на 1/2 частину за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

ОСОБА_4 після себе заповіту не залишила.

Згідно ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця в тому числі усиновлені), а також, непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з переметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Осіб які мають право на обов`язкову частку згідно ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_4 немає.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Факт того, що позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , підтверджується довідкою наданою КП «Жилкомсервіс» від 25.05.2018 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 були зареєстровані: ОСОБА_4 з 03.08.1971 знята з реєстрації 26.05.1993; ОСОБА_1 зареєстрована з 19.07.1989, знята з реєстрації 26.05.1993.

Відповідно до п. 3.1 роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим, задовольняє позов в цій частині.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Аналізуючи докази, надані позивачем ОСОБА_1 на підтвердження своїх доводів, в їх сукупності та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважає безспірним факт проживання однією сім`єю останньої з померлою ОСОБА_4 з 01 вересня 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_4

Щодо вимоги позивача про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на належну померлій на праві власності Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги по закону після смерті ОСОБА_4 , фактично вступила в управління майном, у зв`язку з чим підлягає задоволенню і позовна вимога позивача про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на належну померлій на праві власності Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо вимоги позивача про визнання ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , слід відмовити, оскільки право позивача було відновлено шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності.

А тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Приватний нотаріус ХМНО Мірошниченко Тетяна Петрівна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з 01.09.1987 по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України(в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адесою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Харківська міська рада, місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Третя особа: приватний нотаріус ХМНО Мірошниченко Тетяна Петрівна, місцезнаходження: АДРЕСА_4

Повний текст рішення складено 27 липня 2020 року.

Суддя: І.М. Шелест