Справа № 739/377/20
Провадження № 2/739/266/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретарів судових засідань Лукаш Н.Я., Шкурат О.Г.,

представника позивача Сльозки А.Ф.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_3 (далі позивач), діючи через свого представника ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 16 травня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 щодо спадкового майна ОСОБА_5 та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 . Останній за життя набув право власності на земельну ділянку площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402. На день смерті батька він був малолітнім відповідно прийняв спадщину останнього в силу положень частини четвертої статті 1268 ЦК України, при цьому заяви про відмову від прийняття спадщини не подавав. У подальшому, після досягнення повноліття він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у відповідь нотаріус повідомила йому, що до майна померлого батька заведено спадкову справу №184/2018 за заявою відповідачки ОСОБА_1 , тобто сестри померлого, якій 16 травня 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину батька, яка складається з вказаної вище земельної ділянки. На даний час за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, оформлену нею у спадщину після ОСОБА_5 , що порушує права позивача. При цьому позивач зазначає, що згідно статті 1261 ЦК України він є спадкоємцем ОСОБА_5 першої черги, водночас ОСОБА_1 відповідно до статті 1262 ЦК України належить до другої черги спадкоємців ОСОБА_5 і могла успадкувати майно останнього лише за відсутності спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину. Вказана ситуація, на думку позивача, виникла через те, що нотаріус не виконала свій обов`язку з перевірки кола спадкоємців ОСОБА_5 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю, при цьому пояснив, що позивач, будучи спадкоємцем майна ОСОБА_5 першої черги, належним чином прийняв спадщину останнього і відповідно саме він мав отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 , а не відповідачка ОСОБА_1 , яка належить лише до другої черги спадкоємців. Відповідно видане останній свідоцтво про право на спадщину має бути визнане недійсним, а державна реєстрації за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, успадковану після ОСОБА_5 , має бути скасована.

Відповідачка та її представник позовних вимог не визнали та висловилися проти задоволення позову, при цьому відповідачка пояснила, що її покійний брат ОСОБА_5 до дня смерті постійно проживав разом з нею, при цьому про те, що позивач є сином її брата вона не знала і останній з ними не жив та своїм батьком не цікавився. Їй відомо, що її брат ходив до матері позивача, однак постійно з нею не жив і чи є позивач сином її брата вона не знає. Також позивач не здійснював поховання батька і взагалі жодного разу не відвідував його могили. З огляду на це після смерті брата вона подала заяву про прийняття його спадщини і оформила належну брату земельну ділянку. Нотаріус у неї про наявність інших спадкоємців не запитувала.

Представника відповідача Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву в якій просить вирішити справу на розсуд суду.

Представник третьої особи - ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» у судове засідання не з`явився, письмових пояснень по суті справи не подав і бажання брати участь у розгляді справи не висловив.

Заяви та клопотання учасників справи

Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 10 квітня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, а також витребувано з Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області спадкову справу щодо майна ОСОБА_5 .

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області помер ОСОБА_5 (а.с. 9).

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та є сином ОСОБА_5 , що підтверджується його свідоцтвом про народження, в якому його батьком вказаний ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_6 (а.с. 10).

Отже, на день смерті ОСОБА_5 його син, тобто позивач, був малолітнім.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Частинами другою четвертою статті 1273 ЦК України врегульовано питання щодо відмови неповнолітньої особи та особи, дієздатність якої обмежена відмовитися від прийняття спадщини, а також питання відмови батьків від прийняття спадщини, належної малолітній чи недієздатній особі.

З витребуваних судом матеріалів спадкової справи №184/2018, заведеної до майна ОСОБА_5 , вбачається, що матір позивача заяви про відмову останнього від прийняття спадщини не подавала, при цьому ОСОБА_5 заповіту за життя не склав.

З викладеного вище висновується, що позивач, як малолітній син ОСОБА_5 і його спадкоємцем за законом першої черги в силу свого малолітства на день смерті батька належним прийняв спадщину останнього, при цьому його матір не відмовлялася від прийняття даної спадщини.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як з`ясовано у судовому засіданні ОСОБА_5 за життя набув право власності на земельну ділянку площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402, з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 36).

Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Згідно частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач набув у порядку спадкування за законом після свого батька ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402 з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті ОСОБА_5 .

Частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 дала показання про те, що позивач є її сином. Його батьком був ОСОБА_5 , з яким вона перебувала у шлюбі. Після розірвання шлюбу вона та ОСОБА_5 проживали окремо, зокрема вони з сином жили в с. Шептаки Новгород-Сіверського району. ОСОБА_5 кілька разів приїздив до них. У 2009 році вона дізналася про смерті ОСОБА_5 . Вони їздили в село, де жив останній, були на його поминках. У подальшому з родиною ОСОБА_5 вона зв`язків не підтримувала і про наявність спадщини у останнього не знала. Лише у 2019 році вони дізналися про наявність спадкового майна, а саме земельного паю. Далі у земвідділі їм повідомили, що земельна ділянка, яка належала ОСОБА_5 , оформлена його сестрою, після чого син звернувся з відповідним позовом до суду.

13 лютого 2020 року позивач склав та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини свого батька ОСОБА_5 (а.с. 11).

18 лютого 2020 року позивачу нотаріусом Долею Н.М. було надіслано повідомлення про те, що до майна ОСОБА_5 заведено спадкову справу №184/2018 за заявою ОСОБА_1 , сестри померлого, яка є відповідачкою у справі, і 16 травня 2018 року їй видано свідоцтво про право на спадщину, оскільки інші спадкоємці на момент видачі вказаного свідоцтва із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №184/2018 відповідачка склала 16 квітня 2018 року та подала до Семенівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини свого брата ОСОБА_5 , зазначивши в ній про відсутність інших, передбачених статтею 1261 ЦК України, спадкоємців (а.с. 35).

16 травня 2018 року державним нотаріусом Семенівської районної державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Долею Н.М. на ім`я ОСОБА_1 , як сестри ОСОБА_5 , було видано свідоцтво про право на спадщину останнього, яка складається з земельної ділянки площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402 (а.с. 36).

Також 16 травня 2018 року за ОСОБА_1 було здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402, отриману нею в якості спадщини ОСОБА_5 (а.с. 13-14).

Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу прав на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Як з`ясовано, відповідачка ОСОБА_1 , яка оформила спадщину ОСОБА_5 , належить до другої черги спадкоємців останнього.

Частиною першою статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до частини другої статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Враховуючи наведені вище законодавчі приписи саме позивач, як спадкоємець майна ОСОБА_5 першої черги успадкував спадщину останнього і має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, при цьому відповідачка, яка спадкоємець другої черги, не мала права на спадкування спадщини ОСОБА_5 , отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину та оформлення у власність такої спадщини, оскільки підстав для зміни черговості одержання права на спадкування в ході судового розгляду не встановлено.

Суд зазначає, що видача свідоцтва про право на спадщину є лише підставою для закріплення права власності на нерухоме майно та свідчить про законність набуття такого майна. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно відбувається прийняття речових прав на таке майно, проте остаточний перехід права власності та його належне закріплення відбувається лише після державної реєстрації такого права.

Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Отже, лише після державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно воно вважається таким, що офіційно визнане та підтверджене державою згідно частини другої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, наявність виданого відповідачці ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна ОСОБА_5 та державна реєстрації за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402, оформлену нею в якості спадщини після ОСОБА_5 , порушують права позивача на отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна ОСОБА_5 , а саме належної йому за життя на праві власності земельної ділянку та її оформленню позивачем у власність.

Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Частиною третьою статті 26 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено можливість скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Семенівської районної державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Долею Н.М. 16 травня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 щодо спадкового майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається із земельної ділянки площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402, а також скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 , що була здійснена на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке визнається недійсним, відповідно позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 352, 354Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Семенівської районної державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Долею Н.М. 16 травня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 щодо спадкового майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається із земельної ділянки площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,343 гектари з кадастровим номером :05:000:0402, власником якої є ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: Семенівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, , місцезнаходження: Семенівський район, м. Семенівка, вул. Чернова площа, 2.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 31 серпня 2020 року.