Справа №265/2431/20
Провадження №2/265/1049/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Булгакової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з автомобіля, третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків),

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з автомобіля марки ВАЗ, моделі 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 року випуску, накладений державним виконавцем Орджонікідзевського відділу ДВС у виконавчому провадженні ВП№10770565. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на праві власності належить вищезазначений автомобіль. При зверненні у жовтні 2019 року до Територіального сервісного центру №1441 Регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області він дізнався про те, що на автомобіль накладений арешт. Для встановлення обставин та причин накладення арешту він звернувся до Лівобережного ВДВС м.Маріуполя та 16.10.2019 року отримав відповідь №Р-390-2262, в якій зазначено, що арешт на транспортний засіб було накладено в рамках виконавчого провадження №10770565 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2058, виданого 05.04.2002 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від заробітку. 23.03.2010 року виконавчий документ було направлено до Іллічівського ВДВС за належністю, виконавче провадження №10770565 було завершено. Згідно відповіді Кальміуського ВДВС від 08.10.2019 року виконавче провадження, за яким боржником є ОСОБА_1 , на примусове виконання до відділу не надходило та згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, архіву, спецпідрозділу на обліку не перебуває. Відповідно до розрахунку утримань із заробітної плати за період з жовтня 2001 року по червень 2002 року заборгованість перед відповідачем в сплаті аліментів відсутня. Звернувшись до Лівобережного ВДВС із заявою про закінчення провадження та зняття арешту з майна, позивачеві було відмовлено у знятті арешту за майна, посилаючись на те, що для зняття арешту з рухомого майна необхідне надходження заяви від стягувача за вищезазначеним документом про відсутність будь-яких матеріальних претензій по аліментам до боржника станом на повноліття дитини. Однак відповідачка стягувач за виконавчим провадженням Решетняк С.М. від контакту ухиляється, надати заяву про відсутність матеріальних претензій до боржника відмовляється. Таким чином, незважаючи на те, що борг, у зв`язку із виникненням якого було накладено арешт на майно позивача, погашено у повному обсязі, арешт з майна не знятий, що порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є. У зв`язку з чим позивач просить зобов`язати Лівобережний ВДВС у м.Маріуполі зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ, моделі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 року випуску, що накладений Лівобережним ВДВС у м.Маріуполі в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2058, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя 05.04.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини доходів боржника щомісячно; виключити з Єдиного державного реєстру транспортних засобів обмеження щодо вищезазначеного транспортного засобу.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась шляхом направлення рекомендованою поштою судових повісток за адресою її проживання, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило, тому суд на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи старший державний виконавець Лівобережного ВДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Трушкіна А.Ю. у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву з проханням прийняти рішення на розсуд суду, справу розглянути за відсутності представника.

Дослідивши надані письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05.04.2002 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку, починаючи з 26.02.2002 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

На підставі вищезазначеного рішення 05.04.2002 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області було видано виконавчий лист №2-2058.

З листа Лівобережного ВДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 16.10.2019 року №Р-390-2262, вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (Спецрозділ) у відділі ДВС на виконанні перебував виконавчий лист №2-2058 виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 05.04.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини заробітку. (ВП 10770565). 23.03.2010 року виконавчий документ направлено до Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ (на цей час Кальміуський ВДВС м.Маріуполь) за належністю, у зв`язку з тим, що боржник працює у ВАТ «ММК ім.Ілліча». Станом на теперішній час інформація про сплату аліментів в повному обсязі на повноліття дитини не надходила, у зв`язку з чим немає можливості зняти арешт з рухомого майна. (а.с.6)

Згідно роздруківки ВП-спецрозділ від 02.10.2019 року виконавче провадження №10770565 з примусового виконання рішення суду від 05.04.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини від доходів боржника завершено на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із направленням виконавчого документу до Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ за належністю. (а.с.7)

Відповідно до інформації наданої Кальміуським відділом ДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області від 08.10.2019 року №15.3-17-48936, згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, архіву, спецрозділу, виконавчі провадження за якими боржником є ОСОБА_1 на примусове виконання до відділу не надходили та не перебувають (а.с.8).

З листа Територіального сервісного центру №1441 Регіонального сервісного центру в Донецькій області МВС від 09.11.2019 року №31/5-1441-8657вбачається, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 08.11.2019 року за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрації НОМЕР_4 від 26.12.2018 року, є обмеження на ТЗ Орджонікідзевської ВДВС №304 від 26.12.2018 року (а.с.9).

Згідно повідомлення Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі від 21.07.2020 року вбачається, що згідно даних АСВП Спецрозділу на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-2058 від 05.04.2002 року, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини починаючи з 26.02.2002 року і до повноліття дитини. ( НОМЕР_5 ). 25.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 23.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ направлено до Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ. Повторно виконавчий документ до відділу не надходив. Даних щодо відсутності заборгованості по аліментам немає. Арешт на транспортний засіб боржника фактично було накладено 18.04.2005 року постановою виданою Орджонікідзевським ВДВС. Станом на теперішній час у відділі ДВС на примусовому виконанні щодо боржника ОСОБА_1 жодних виконавчих документів не перебуває.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування арешту майна, позивач посилається на відсутність правових підстав для подальшого арешту, оскільки як вбачається з наданого розрахунку утримань із заробітної плати заборгованість зі сплати аліментів у позивача відсутня, відповідно до листа Кальміуського та Лівобержного ВДВС дані по виконавчим провадженням щодо нього в АСПВ відсутні.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається зі ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1,2,7 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з положень ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.11 Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Порядок зняття арешту визначений ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках завершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З урахуванням наведеного, оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що виконавче провадження на даний час на виконанні у жодному відділі ДВС не перебуває, в базі даних Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчі провадження за якими боржником є позивач ОСОБА_1 відсутні, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, внаслідок чого порушується право власності позивача, у зв`язку з чим він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, у позасудовий порядок зняти арешт не можливо суд дійшов висновку, що право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Разом з тим, позивач просить суд виключити з Єдиного державного реєстру транспортних засобів обмеження щодо транспортного засобу легковий автомобіль марки ВАЗ, моделі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 року.

Однак виключення відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо обмежень на спірний транспортний засіб є наслідком зняття арешту з майна, зокрема, за рішенням суду, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена позивачем при подачі позову сума судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись, 264, 265-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з автомобіля, третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), задовольнити частково.

Зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ, модель НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 року випуску, накладений постановою Орджонікідзевського ВДВС від 18.04.2005 року в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2058, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя від 05.04.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку, починаючи з 26.02.2002 року і до досягнення дитиною повноліття.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про виключення з Єдиного державного реєстру транспортних засобів обмеження щодо транспортного засобу легковий автомобіль марки ВАЗ, моделі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 року, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), , юридична адреса: 87516, м.Маріуполь, вул. Московська, буд.7

Суддя О.О. Костромітіна