Справа № 310/4836/20
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д,

за участю заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Бердянська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба заявниці, ОСОБА_3 , на момент смерті якої на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 1993 року останній належала квартира АДРЕСА_1 . На момент придбання вказаної квартири ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . У відповідності зі ст.ст. 22, 28 КпШС України, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по 1/2 частці у праві власності на квартиру. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . 27 вересня 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є її синами. На момент смерті ОСОБА_3 батько заявниці, ОСОБА_5 , вже помер. До спадкоємців першої черги після ОСОБА_3 належали її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_6 , які на день смерті спадкодавці разом з нею були зареєстровані та проживали. Із заявами про прийняття спадщини після баби заявниці ніхто не звертався, однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав з нею за однієї адресою, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину за заповітом на 1/4 частку квартири. Оскільки заповітом від 27 вересня 2006 року ОСОБА_3 заповіла своє майно у рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а на момент її смерті ОСОБА_5 вже помер, ОСОБА_6 успадкував 1/4 частку квартири за заповітом, а спадкування на іншу 1/4 частку квартири здійснюється за законом згідно із ст. 1245 ЦК України (по 1/8 ч. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ). Таким чином, частки спадкоємців у спадковому майні після ОСОБА_3 були наступними: ОСОБА_4 - 5/8 часток, ОСОБА_6 - 3/8 частки. З січня 2013 року заявниця почала проживати за адресою: АДРЕСА_2 однією сім`єю з ОСОБА_4 та з ОСОБА_6 , вела з ними спільний побут. Проживання однією сім`єю та ведення спільного побуту заявниці з ними було обумовлене тим, що ОСОБА_4 був похилого віку, погано бачив і не міг без сторонньої допомоги себе доглядати. ОСОБА_6 не міг доглядати ОСОБА_4 , сам потребував сторонньої допомоги, оскільки був особою з інвалідністю І групи за загальним захворюванням. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді 5/8 часток квартири АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 27 вересня 2006 року, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . На момент смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_5 вже помер, а ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем. Отже, оскільки заповітом від 27 вересня 2006 року ОСОБА_4 заповів своє майно у рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а на момент його смерті ОСОБА_5 вже помер, ОСОБА_6 успадкував 5/16 часток квартири за заповітом, спадкування на інші 5/16 часток квартири здійснюється за законом згідно зі ст. 1245 ЦК України. Заявниця вважає, що оскільки станом на час відкриття спадщини після ОСОБА_4 вона проживала разом із померлим більше ніж п`ять років, то ОСОБА_1 є спадкоємицею четвертої черги за законом та має право на спадкування за законом 5/16 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем можливе лише за рішенням суду, заявниця вимушена звернутись до суду. Враховуючи вищевикладене, частки спадкоємців у спадковому майні після ОСОБА_4 були наступними: ОСОБА_6 - 11/16 часток (1/4 за заповітом після ОСОБА_3 , 1/8 за законом після ОСОБА_3 , 5/16 часток - за заповітом після ОСОБА_4 ); ОСОБА_1 - 5/16 часток (за законом після ОСОБА_4 ). ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , заповіту після себе він не залишив, відповідно, спадкування після нього здійснюється за законом. Із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_6 ніхто не звертався. Під час спільного проживання заявниця постійно піклувалася про ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , купувала для них ліки, продукти харчування тощо, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, на заявницю була покладена відповідальність сплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням належної спочатку подружжю ОСОБА_4 , а потім і ОСОБА_6 квартири, тобто сплачувати комунальні послуги. Оскільки ОСОБА_1 проживала за однією адресою із спадкодавцями на час відкриття спадщини після кожного з них, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, тому у травні 2020 року вона звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, однак їй було роз`яснено про пропуск строку для прийняття спадщини, а оскільки офіційно місце проживання заявниці зареєстровано за іншою адресою, а не разом із спадкодавцями, нотаріус не може видати їй свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку із чим вона звернулась до суду. Просила встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по день їх смерті.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали з викладених в ній підстав, просили заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба заявниці, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 листопада 2015 року серії НОМЕР_1 .

На момент смерті ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 1993 року їй належала квартира АДРЕСА_1 .

На момент придбання вказаної квартири ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу від 02 грудня 986 року НОМЕР_2 .

Згідно зі ст.ст. 22, 28 КпШС України, що діяв на момент придбання вищевказаної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по 1/2 частці у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді 1/2 частки квартири, розташованої за вказаною адресою.

У відповідності з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

27 вересня 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є синами ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30 листопада 1995 року НОМЕР_3 , відповіддю Бердянського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08 липня 2020 року № 13/21.23-06-188.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На момент смерті ОСОБА_3 батько заявниці, ОСОБА_5 , вже помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 вересня 2012 року серії НОМЕР_4 . Родинні зв`язки між заявницею та ОСОБА_5 підтверджуються свідоцтвом про народження від 13 вересня 1982 року серії НОМЕР_5 та свідоцтвом про шлюб від 11 червня 2020 року серії НОМЕР_6 .

До спадкоємців першої черги після ОСОБА_3 належать чоловік, ОСОБА_4 , та син, ОСОБА_6 , які на день смерті ОСОБА_3 разом з нею були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю відділу реєстрації місця проживання ВК МБР від 13 липня 2020 року № 3034.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_3 ніхто не звертався, однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав з нею за однієї адресою, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину за заповітом на 1/4 частку належної ОСОБА_3 .

За змістом ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Оскільки заповітом від 27 вересня 2006 року ОСОБА_3 заповіла своє майно у рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а на момент її смерті ОСОБА_5 вже помер та заявниця, яка є його дочкою, як спадкоємець за правом представлення із заявою про прийняття спадщини не зверталася, ОСОБА_6 успадкував 1/4 частку квартири за заповітом, а спадкування на іншу 1/4 частку квартири повинно здійснюватись за законом згідно із ст. 1245 ЦК України (по 1/8 ч. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ).

Таким чином, частки спадкоємців у спадковому майні (квартирі АДРЕСА_1 ) після ОСОБА_3 були наступними: ОСОБА_4 - 5/8 часток (1/2 так як майно придбане в період шлюбу, 1/8 за законом після смерті ОСОБА_3 ); ОСОБА_6 - 3/8 частки (1/4 за заповітом після ОСОБА_3 , 1/8 за законом після смерті ОСОБА_3 ).

З січня 2013 року заявниця почала проживати за адресою: АДРЕСА_2 однією сім`єю з ОСОБА_4 та з ОСОБА_6 , вела з ними спільний побут. Проживання однією сім`єю та ведення спільного побуту заявниці з ними було обумовлене наступним: ОСОБА_4 мав діагноз глаукома та катаракта обох очей, мав сліпоту правого ока та погано бачив лівим, що підтверджується випискою з історії хвороби № 8738. Через вказані обставини та враховуючи похилий вік, ОСОБА_4 не міг без сторонньої допомоги себе доглядати. ОСОБА_6 не міг доглядати ОСОБА_4 , крім зазначеного, він сам потребував сторонньої допомоги, оскільки був особою з інвалідністю І групи за загальним захворюванням, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_7 , довідкою МСЕК № 500439, з якої вбачається, що ОСОБА_6 має І групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання (порок ЦНС).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 квітня 2018 року серії НОМЕР_8 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді 5/8 часток квартири АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 27 вересня 2006 року, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На момент смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_5 вже помер, а ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю відділу реєстрації місця проживання ВК МБР від 13 липня 2020 року № 3034.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_4 ніхто не звертався, однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав з ним за однієї адресою, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину за заповітом на 5/16 часток квартири АДРЕСА_1 .

За змістом ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Оскільки заповітом від 27 вересня 2006 року ОСОБА_4 заповів своє майно у рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а на момент його смерті ОСОБА_5 вже помер, ОСОБА_6 успадкував 5/16 часток квартири за заповітом, спадкування на інші 5/16 часток квартири повинно здійснюватись за законом у відповідності зі ст. 1245 ЦК України.

Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З січня 2013 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 однією сім`єю з померлим. Після смерті ОСОБА_4 заявниця організовувала його поховання, що підтверджується свідоцтвом про поховання.

Таким чином, оскільки станом на час відкриття спадщини після ОСОБА_4 . ОСОБА_1 проживала разом із померлим більше ніж п`ять років, то вона є спадкоємицею четвертої черги за законом та має право на спадкування за законом 5/16 часток у праві власності на належну померлому квартиру.

Враховуючи вищевикладене, частки спадкоємців у спадковому майні після ОСОБА_4 були наступними: ОСОБА_6 - 11/16 часток (1/4 за заповітом після ОСОБА_3 , 1/8 за законом після ОСОБА_3 , 5/16 часток - за заповітом після ОСОБА_4 ); ОСОБА_1 - 5/16 часток (за законом після ОСОБА_4 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03 жовтня 2018 року серії НОМЕР_9 .

Заповіту після себе ОСОБА_6 не залишив, відповідно, спадкування після нього здійснюється за законом. Із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_6 ніхто не звертався.

Згідно ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Під час спільного проживання заявниця постійно піклувалася про ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , купувала для них ліки, продукти харчування тощо. Заявниця із померлими була пов`язана спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Також вони мали спільний бюджет, на заявницю була покладена відповідальність сплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням належної спочатку подружжю ОСОБА_4 , а потім і ОСОБА_6 , квартири, тобто сплачувати комунальні послуги.

Зазначене було підтверджено в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 , яка була допитана в якості свідка, а також поясненнями свідка ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини.

Оскільки заявниця проживала за однією адресою із спадкодавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на час відкриття спадщини після кожного з них, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання із ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини тощо.

Встановлення факту проживання заявниці з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 однією сім`єю з січня 2013 року до дня смерті кожного з них, тобто на час відкриття спадщини, має для неї юридичне значення і потрібне для подальшого оформлення належним чином спадкових прав.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищезазначене, оскільки заявниця не має можливості оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , факт їх спільного проживання доведено під час судового розгляду, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 293, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Бердянська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_10 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з січня 2013 року по день його смерті, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_10 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з січня 2013 року по день його смерті, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 серпня 2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Вірченко