Справа № 646/3916/19
н/п 2/953/482/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" серпня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Хомінської Т.В.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
третьої особи ОСОБА_2 ,
представник третьої особи Хряпинської С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді вищезазначена цивільна справа.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, надавав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - адвокат Хряпинська С.С. заявила клопотання про закриття провадження у цивільній справі, посилаючись на положення п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Бочарова О.М. заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, оскільки волевиявлення відповідача, викладене ним письмово у формі заяви про визнання позову є його правом та не свідчить про відсутність предмету спору.
Суд, заслухавши думки присутніх осіб, перевіривши доводи, викладені представником третьої особи у клопотання про закриття провадження, з урахуванням заперечень представника, приходить до наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст.. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Таким чином, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Поряд з цим за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета та стадії цивільного процесу, на якій він припинив свої існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 456/647/18.
Виходячи з вищевикладеного, застосовуючи норми чинного цивільного процесуального законодавства, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання представника третьої особи слід відмовити.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 4, 255 ЦПК України, -
У задоволенні клопотання представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору про закриття провадженн у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя -