головуючий у суді І інстанції Марко Я.Р.
провадження № 22-ц/824/9500/2019
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Писаної Т.О.,

Суддів Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання Костецбкої М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на рішення (додаткове) Святошинського районного суду міста Київ від 20 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 209 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за кредитним договором № 0 від 21 грудня 2011 року у розмірі 10 275, 26 грн.

У лютому 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Барбашин С.Д. звернувся до суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення щодо понесених судових витрат та просив суд поновити пропущений процесуальний строк для подання доказів щодо понесених судових витрат та стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 11500,00 грн.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Барбашина Сергія Дмитровича задоволено.

Поновлено строк для подання доказів для ухвалення додаткового рішення, в частині стягнення витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 витрати понесенні на надання професійної правничої допомоги в розмірі 11 500, 00 грн.

Не погодившись із додатковим рішенням суду, директор ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» Велікданов С.К. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Барбашина С.Д., посилаючись на те, що рішення було винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги та те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; клопотання про вирішення питання щодо відшкодування витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, та надані ним докази не були подані в межах строку, встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України; позивачем документально не підтверджено розміру та/або порядку обчислення витрат на професійну правничу допомогу що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Крім того частина послуг позивачу, надана адвокатом поза межами строку дії договору.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Барбашин С.В. в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки витрати на правову допомогу нараховані позивачем, є співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих послуг та впливом вирішення справи на репутацію позивача, що підтверджується квитанціями, актами надання послуг та підсумковим звітом про надані послуги за договором про надання правової допомоги №21/06-19.

Зауважує, що клопотання про стягнення з Скаржника (відповідача) судових витрат було подано відповідно до норм законодавства.

В матеріалах справи наявні документи, відповідно до яких можливо встановити порядок обчислення гонорару адвоката. Зокрема, у матеріалах справи наявна копія додатку №1 до договору про надання правової допомоги № 21/06-19, в якому сторонами визначено вартість послуг Адвокатського бюро «Сергія Барбашина» та відповідно до якого можливо встановити порядок обчислення гонорару.

Вказує, що адвокатські послуги було надано адвокатом в межах строку дії договору, у підтвердження чого позивач долучає копії Додатку № 2 від 30.12.2019 та витягу від 30.12.2019 із Договору про надання правової допомоги № 21/06-19 від 21.06.2019.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Від адвоката Барбашина С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи без його участі.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

11 липня 2019 представником позивача подано до суду позов, в якому останній зазначив, що заява про розподіл судових витрат з їх кінцевим розрахунком та доказами, що обґрунтовують такий розрахунок буде надана суду в порядку та строки визначені ч.8 ст.141 ЦПК України, а саме до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Так, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 209 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за кредитним договором № 0 від 21.12.2011 у розмірі 10 275, 26 грн.

27 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Барбашин С.Д. звернувся до суду із клопотанням, в якому просив поновити пропущений строк для подання доказів щодо понесення судових витрат та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, пов`язану із розглядом справи в розмірі 11500,00 грн.

Як на підставу для поновлення строку для подання доказів, заявник вказував, що про результат розгляду даної справи позивач довідався лише після оприлюднення повного тексту судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного строку для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу та стягнення витрат на правову допомогу з огляду на таке.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як убачається із протоколу судового засідання від 27 січня 2020 року представник позивача в судовому засіданні не був присутній, однак в цей же день, через канцелярію суду, ним була подана заява про розгляд справи без його участі (а.с. 155, 156).

Звертаючись із клопотанням про поновлення строку для подання доказів у підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу заявник вказував, що йому не було відомо про наявність судового рішення, оскільки відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27.01.2020 року було оприлюднено лише 26 лютого 2020 року.

Посилаючись на те, що представником позивача не було отримано повного тексту рішення суду, останній був позбавлений можливості вчасно звернутись із клопотанням про відшкодування судових витрат.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Так, позивач ініціював розгляд справи, був обізнаний про дату засідання, у якому було ухвалене рішення з приводу спору, мав можливість ознайомлення з результатом розгляду справи та отримати короткий текст рішення (вступну та резолютивну частину рішення).

Ні до закінчення судових дебатів у справі, ні протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду заява про розподіл судових витрат з їх кінцевим розрахунком та доказами суду надана не була.

Причини пропуску для поновлення строку на подання заяви представник позивача обґрунтовує несвоєчасним отриманням повного тексту рішення суду, однак не указує, яким чином відсутність повного тексту унеможливила надати заяву про розподіл судових витрат з їх кінцевим розрахунком та доказами, що обґрунтовують такий розрахунок в порядку та строки визначені ч.8 ст.141 ЦПК України.

На відміну від необхідності ознайомитись з висновками суду, викладеними у повному тексті рішення, для того, щоб обґрунтувати аргументи та доводи апеляційної скарги, для подання заяви про розподіл судових витрат достатньо отримати вступну та резолютивну частину рішення.

Колегія суддів вважає, що наведені представником позивача підстави для поновлення процесуального строку для подання доказів не є поважними, оскільки заявником не надано доказів звернення до суду та не наведено обґрунтованих підстав неможливості звернутись до місцевого суду для отримання інформації стосовно результату розгляду справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що відсутність повного тексту судового рішення не є перешкодою для надання доказів та розрахунку понесених судових витрат на правничу допомогу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про поновлення строку для подання відповідного клопотання та задоволення клопотання.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» необхідно задовольнити, а додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 березня 2020 року скасувати.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» задовольнити.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 березня 2020 року скасувати.

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Барбашина Сергія Дмитровича про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів щодо понесених судових витрат та стягнення з відповідача понесених судових витрат на правову допомогу у розмірі 11500,00 грн відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 10 серпня 2020 року.

Головуючий суддя Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба