Провадження №4-с/760/160/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. та просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. в частині не здійснення ним дій по виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» - 1/2 частини житлової квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через ДП «Сетам» або іншу систему електронних торгів діючу на час передачі майна) без отримання згоди від Органу опіки та піклування.

Усунути порушені права заявника шляхом зобов`язання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. в рамках виконавчого провадження №58292294 визначити актуальну ринкову вартість майна боржника ОСОБА_1 1/2 частини житлової квартири, за адресою: АДРЕСА_1 для його подальшої реалізації.

Усунути порушені права заявника шляхом зобов`язання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. в рамках виконавчого провадження №58292294 здійснити дії по виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» - 1/2 частини житлової квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через ДП «Сетам» або іншу систему електронних торгів діючу на час передачі майна) без отримання згоди від Органу опіки та піклування.

Посилається на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. з 05.02.2019 року перебуває виконавчий лист №2-617/12 виданий 04.09.2012 року Апеляційним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №013/08-21/167М від 25.08.2005 року, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 у розмірі 1200393,59 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки б/н від 26.08.2005 року, а саме житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 (1/2 частина) та ОСОБА_3 (1/2 частина), шляхом продажу премету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої нормами Закону України «Про виконавче провадження».

23.04.2019 року приватним виконавцем Телявським А.М. було проведено опис і арешт заставного нерухомого майна боржника ОСОБА_1 (1/2 частина квартири АДРЕСА_2 ).

В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем Телявським А.М. було встановлено, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки з 23.04.2013 року зареєстрована малолітня особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Через відсутність подальших дій щодо звернення стягнення на предметі іпотеки заявник направив приватному виконавцю клопотання щодо здійснення подальших дій по виведенню предмета іпотеки на реалізацію.

15.05.2020 року на адресу стягувача надійшов лист-повідомлення приватного виконавця Телявського А.М. від 04.05.2020 року №3013, яким заявнику відмовлено у вчиненні дій щодо виведення предмету іпотеки на ДП «Сетам» з посиланням на порушення законних прав неповнолітньої особи ОСОБА_4 , вимог п. 3 Розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5 та відсутністю дозволу Органу опіки та піклування - Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА у м. Києві на реалізацію предмета іпотеки.

Вважає, що рішення приватного виконавця не ґрунтується на положеннях законодавства та порушує права банку, як стягувача, а тому просить задовольнити скаргу.

Від представника скаржника надійшла заява про підтримання скарги з підстав викладених у ній.

Однак, представник в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила.

Приватний виконавець до суду не з`явився, 08.07.2020 року подав письмові пояснення та копію виконавчого провадження АСВП №58292294, в яких зазначив, що він позбавлений права самостійно вирішувати питання про можливість передачі іпотечного майна на реалізацію, він здійснює усі можливі дії, які не суперечать чинному законодавству, щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду м. Києва.

Просив відмовити у задоволенні скарги.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника скаржника, приватного виконавця та заінтересованої особи.

Врахувавши заяву представника скаржника, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. з 05.02.2019 року перебуває виконавче провадження №58292294, з примусового виконання виконавчого листа №2-617/12 виданого 04.09.2012 року Апеляційним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №013/08-21/167М від 25.08.2005 року, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 у розмірі 1200393,59 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки б/н від 26.08.2005 року, а саме житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 (1/2 частина) та ОСОБА_3 (1/2 частина), шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої нормами Закону України «Про виконавче провадження».

05.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. відкрито виконавче провадження.

Того ж дня, приватним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт майна боржника.

В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем Виконавчого округу м. Київ Телявським А.М. встановлено, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки: АДРЕСА_1 , з 23.04.2013 року зареєстрована малолітня особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.03.2020 року приватним виконавцем Телявським А.М. направлено до Солом`янської районної державної адміністрації у м. Києві запит про надання дозволу на реалізацію 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

23.04.2020 року приватним виконавцем проведено опис та арешт майна (коштів) боржника.

Листом Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №108/24-1433 від 24.03.2020 року приватному виконавцю було відмовлено у наданні дозволу на реалізацію 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що буде порушено житлові права малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник направив приватному виконавцю клопотання щодо здійснення подальших дій по виведенню предмета іпотеки на реалізацію.

15.05.2020 року на адресу стягувача надійшов лист-повідомлення приватного виконавця Телявського А.М. від 04.05.2020 року №3013, яким заявнику відмовлено у вчиненні дій щодо виведення предмету іпотеки на ДП «Сетам» з посиланням на порушення законних прав неповнолітньої особи ОСОБА_4 , вимог п. 3 Розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5 та відсутністю дозволу Органу опіки та піклування - Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА у м. Києві на реалізацію предмета іпотеки.

Скаржник вважає таку бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. незаконною, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України « Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Дана норма Конституції України кореспондується зі ст.321 ЦК України, згідно якої право власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 177 СК України органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Відповідно до п. 28 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012року №512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувану з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

У п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Суд не має права зобов`язувати державного виконавця чи іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом « Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть суперечити законодавству України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, у тому числі, таких засад, як верховенства права;обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності;гласності та відкритості виконавчого провадження.

Як зазначено вище, предметом спору в справі, дії приватного виконавця з виконання якого оскаржуються, було саме звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду представник заявника зазначив, що дитина була зареєстрована в іпотечній квартирі без згоди банку, як іпотекодержателя, після укладення договору, що суперечить його умовам.

Крім того, на даний час прийнято нормативний акт про заборону реєстрації малолітніх дітей іпотекодателем після передачі квартири в іпотеку.

Виходячи з цього, вважає дії іпотекодавця по реєстрації дитини в спірній квартирі незаконними, а реєстрацію такою, що не є перешкодою для звернення стягнення на квартиру, як предмет іпотеки.

У пункті 9 ч.3 ст.129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки регулюється ст.ст.33, 39, 41 Закону України « Про іпотеку».

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 02 жовтня 2019 року в справі № 754/15589/14-ц / провадження № 61-3066св19 / попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається у разі саме звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, оскільки такі дії є кінцевою стадією виконання рішення суду.

Верховний Суд зазначає, що така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватись чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки).

Таким чином, при примусовому виконанні рішення суду шляхом накладення арешту та реалізації арештованого майна, а саме іншого рішення суду, ніж звернення стягнення на предмет іпотеки, згода органу опіки та піклування є обов`язковою. У випадку ж виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки згода органу опіки та піклування є не обов`язковою.

Відповідно до частини другої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

Виходячи з цього, суд вважає, що бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. в частині не здійснення ним дій по виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» - 1/2 частини житлової квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через ДП «Сетам» або іншу систему електронних торгів діючу на час передачі майна) без отримання згоди від Органу опіки та піклування неправомірною.

За таких обставин суд вважає за доцільне зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. в рамках виконавчого провадження №58292294 здійснити дії по виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» - 1/2 частини житлової квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через ДП «Сетам» або іншу систему електронних торгів діючу на час передачі майна) без отримання згоди від Органу опіки та піклування.

Що стосується вимог про усунення порушених прав заявника шляхом зобов`язання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. в рамках виконавчого провадження №58292294 визначити актуальну ринкову вартість майна боржника ОСОБА_1 1/2 частини житлової квартири, за адресою: АДРЕСА_1 для його подальшої реалізації, то вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Встановлено, що постановою приватного виконавця від 05.06.2020 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

06.06.2019 року ТОВ «Приватна експертна служба» було складено звіт про оцінку 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 .

Тобто, ринкова вартість майна боржника ОСОБА_1 1/2 частини житлової квартири, за адресою: АДРЕСА_1 є визначеною, а тому у задоволенні вищевказаних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 129, 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження» Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 2,10,12,76-81, 258,259,260, 261, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича в частині не здійснення ним дій по виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» - 1/2 частини житлової квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через ДП «Сетам» або іншу систему електронних торгів діючу на час передачі майна) без отримання згоди від Органу опіки та піклування.

Зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича в рамках виконавчого провадження №58292294 здійснити дії по виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» - 1/2 частини житлової квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через ДП «Сетам» або іншу систему електронних торгів діючу на час передачі майна) без отримання згоди від Органу опіки та піклування.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: