Справа № 346/2219/20
Провадження № 2/346/1223/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого судді П"ятковського В.І.,

за участю секретаря Урбанович І.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був її батько, ОСОБА_3 , про що йому 15 червня 1988 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради від 11 травня 1988 року № 104.

На час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали : ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_2 - дружина, дочка - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер і після його смерті відкрилась спадщина на вказане будинковолодіння.

Померлий залишив заповіт, посвідчений 16 липня 2003 року секретарем Черемхівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 125, згідно якого все своє майно заповів їй.

Вказує, що прийняла спадщину після смерті батька, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння зареєстровано за головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті.

Просить суд визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у її відсутності.

Відповідачка на розгляд справи також не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, з позовними вимогами згідна, не заперечує щодо їх задоволення, від належної їй частки в майні колгоспного двору відмовляється.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав до типу колгоспного двору, головою якого був батько позивачки, ОСОБА_3 , про що йому 15 червня 1988 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради від 11 травня 1988 року № 104 (а.с.13).

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 59953 від 18 жовтня 2017 року право власності на спірне будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_5 , як головою колгоспного двору в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 181 (а.с.16).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали : ОСОБА_5 - голова двору, ОСОБА_2 - дружина та ОСОБА_6 - дочка, що підтверджується довідкою Черемхівської сільської ради Коломийського району № 54 від 01 лютого 2018 року (а.с.15).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власностіпередбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому кожному з них належало по 1/3 частині вказаного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що 03 лютого 2020 року складено відповідний актовий запис за № 2 (а.с.12).

Померлий залишив заповіт, посвідчений 16 липня 2003 року секретарем Черемхівської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за № 125, згідно якого все своє майно заповів своїй дочці, ОСОБА_1 (а.с.14).

Будучи спадкоємцем за заповітом на майно померлого, позивачка прийняла спадщину після смерті батька та вступила в управління спадковим майном.

Дружина спадкодавця, відповідачка ОСОБА_2 спадщину не прийняла, від частки в майні колгоспного двору відмовилась та не заперечила проти визнання за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння.

Однак, оформити спадкові права не взмозі у зв"язку з тим, що право власності на будинковолодіння зареєстровано за ОСОБА_5 , як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті.

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 59953 від 18 жовтня 2017 року в АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок, загальна площа якого складає 81, 8 кв.м., житлова - 57, 3 кв.м.

Згідно звіту про оцінку майна від 21 травня 2019 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 225 100, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, відповідачка від належної їй частки в майні колгоспного двору відмовляється, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 200 ч. 3, 247 ч. 2, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання якої : АДРЕСА_1 - право власності на житловий будинок, позначений літерою А, загальною площею 81, 8 кв.м. житловою - 57, 3 кв.м. та господарські будівлі і споруди : сараї позначені літерами В, Г, Д, К, стодолу позначену літерою Ж, вбиральню позначену літерою З, літню кухню позначену літерою Л, криницю № 1, огорожу позначену літерою № 2-3, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня йогопроголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2020 року.

Суддя П`ятковський В. І.