справа № 227/1664/19 головуючий у суді І інстанції Савлук Т.В.
провадження № 22-ц/824/7816/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ» про стягнення заборгованості за договором оренди, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 71 021 грн. за договором оренди автомобіля марки BMW 5231, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2494, номер шасі (кузова, рами НОМЕР_1 , реєстраційний договір номер НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕР м. Добропілля при УДАІ ГУ МВС України у Донецькій області 19 квітня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С. 29 вересня 2016 року, зареєстровано у реєстрі № 3717.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 вересня 2016 року між ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди зазначеного автомобіля. Відповідно до умов договору орендар самостійно встановлює осіб, які будуть керувати автомобілем. Позивач був встановленою особою на керування автомобілем. ОСОБА_1 відшкодовувалися витрати на бензин на суму 3 800 грн. щомісячно з моменту укладення договору, а з 07 вересня 2018 року паливна картка, яка була видана позивачу, заблокована відповідачем та витрати на бензин позивачу не відшкодовувалися. Під час дії договору у порушення умов п. 4 договору з боку відповідача, як орендаря жодного разу не здійснювалося профілактичне обслуговування і поточний ремонт автомобіля, не проводився технічний огляд, не здійснювалися витрати, пов`язані з усуненням несправностей та помилок автомобіля, з заміною деталей і частин автомобіля, які вийшли з ладу, а також пов`язані з експлуатацією автомобіля. Позивач був вимушений самостійно здійснити поточний ремонт автомобіля та усунути несправності за власний рахунок. Загальна сума витрат на поточний ремонт становить 66 121 грн., а витрат на закупівлю палива - 4 900 грн. Позивач звертався до відповідача з листом щодо відшкодування витрат, які пов`язані з поточним ремонтом та його експлуатацією, але будь-якої відповіді не отримав.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права, неправильне застосування норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що порядок виконання зобов`язань, передбачених пунктом 4 Договору, умовами Договору не визначений, будь-які акти приймання передачі не складалися та з боку орендаря не було жодних вимог щодо передачі в розпорядження відповідача автомобіля. У матеріалах справи є лист відповідача від 21 червня 2019 року до ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» щодо отримання інформації про використання автомобіля. Відповідна інформація була надана 25 червня 2019 року на адресу ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ». Згідно вказаного листа вбачається, що між ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» та ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ» укладено договір про надання транспортних послуг від 01 січня 2016 року. Позивач двічі звертався до ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» щодо питання оренди і використання автомобіля, але йому було відмовлено. Умови укладеного договору не містять умов або будь-яких заборон щодо використання автомобіля у період перебування позивача на лікарняному або відпустці, а також у вихідні дні. Жодних претензій з боку відповідача щодо використання автомобіля не висувалося. Жодних доказів того, що ОСОБА_1 використовувався автомобіль у власних цілях відповідачем не надавалося. Крім того, так як позивач працював у ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ», а за умовами угоди укладеної між ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» та ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ», ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» зобов`язується самостійно встановити своїх працівників для керування транспортними засобами, отриманими від ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ», а тому враховуючи укладений договір між сторонами, а також договір, укладений між ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» та TOВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ» здійснення технічного обслуговування автомобіля під час перебування позивача на лікарняному здійснювалось перш за все для безперебійного та належного виконання своїх трудових обов`язків (після виходу з лікарняного), що не суперечило умовам Договору, а також так як відповідач не виконував належних чином умови договору з цього приводу. Судом, всупереч матеріалів справи, зроблено висновок про безпідставність вимог позивача про відшкодування за рахунок відповідача витрат на закупівлі пального на загальну суму 4 900 гривень, оскільки ці витрати понесені позивачем в січні-березні 2019 року, тобто, не за цільовим призначенням та виконанням договірних зобов`язань. Так, у січні 2019 року позивач перебував на лікарняному з 23 січня 2019 року по 30 січня 2019 року, а паливо він купував відповідно до наданих суду чеків 22 січня 2019 року. У лютому 2019 року позивач перебував на лікарняному з 11 лютого 2019 року по 11 березня 2019 року, а паливо він купував 01-04 лютого 2019 року, 06 лютого 2019 року, 08 лютого 2019 року, тобто, під час виконання трудових обов`язків. Умовами пункту 4 Договору саме на орендаря було покладено обов`язок здійснювати профілактичні обслуговування і поточний ремонт автомобіля, проводити технічний огляд, здійснювати витрати, пов`язані із усуненням несправностей та поломок автомобіля з заміною деталей і частин автомобіля, які вийшли з ладу, а також пов`язані з експлуатацією автомобіля. Так як порядок виконання зобов`язань, передбачених пунктом 4 договору, договором не визначений, позивач вимушений був здійснювати поточний ремонт автомобіля та усувати несправності та поломки автомобіля, з заміною деталей і частин автомобіля за власний рахунок. Будь-якого наказу про визначення позивача відповідальним за технічний стан автомобіля відповідач не видавав. Подорожні листи містять графи щодо справності автомобіля, але так як позивач не має відповідних знань, необхідних для визначення технічного стану автомобіля, ці графі залишились незаповненими та в них взагалі нічого не зазначено, тому це не може свідчити про належний технічний стан автомобіля та спростовує висновки суду в цій частині. Крім того, подорожній лист не є документом, що підтверджує справність або несправність автомобіля, а відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» вважається документом первинного бухгалтерського обліку та документом обліку роботи автотранспорту та водія та є підставою для формування складання безпосередньо документа для списання паливно-пастильних матеріалів. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва було задоволено клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Під час судового засідання, коли суд ставив питання представнику відповідача, було перервано зв`язок. Після спливу 15 хвилин зв`язок був поновлений, але суд пішов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по даній справі. Тобто, судом були порушені процесуальні права, передбачені ст. 43 ЦПК України, та позивач був позбавлений можливості чути та бачити хід судового засідання, ставити запитання і отримувати відповіді, здійснювати інші процесуальні права та обов`язки. Судом порушені норми Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також право законного очікування отримання майбутніх доходів від укладеного договору оренди.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ» вказує на те, що фактично відповідач користувався предметом оренди до 07 вересня 2018 року. До вказаної дати претензій орендодавця з приводу технічних несправностей автомобіля, необхідності проведення поточного та капітального ремонту до орендаря не пред`являлися. Починаючи з 08 вересня 2018 року по 11 квітня 2019 року, ОСОБА_1 не використовував автомобіль у господарській діяльності відповідача. Здійснення позивачем на свій розсуд дій з придбання пального та ремонту автомобіля не обумовлені в договорі і відповідно не можуть перекладатися на іншу сторону договору без погодження та внесення змін за договором. Витрати на паливо не підтверджені шляховими листами, понесені не у зв`язку з господарською діяльністю відповідача. Самостійний ремонт автомобіля позивачем договором не передбачався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29 вересня 2016 року між ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ» та ОСОБА_1 укладено договір оренди автомобіля, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С., зареєстрований в реєстрі за № 3717.

У пункті 1 договору зазначено, що орендодавець здав, а Орендар прийняв в оренду автомобіль марки BMW 5231, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2494, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕР м. Добропілля при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області 19.04.2013 року, строком на 3 (три) роки з 01 жовтня 2016 року до 01 жовтня 2019 року з правом використання його на території України та за її межами. За умовами пункту 3 договору оренди орендна плата за користування автомобілем встановлена сторонами щомісячно в розмірі 4 000 гривень. Оплата проводиться орендарем не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним. Орендар зобов`язується використовувати згаданий автомобіль за цільовим призначенням, не допускати його ушкоджень, вчасно здійснювати профілактичне обслуговування і поточний ремонт автомобілю, вчасно проводити технічний огляд. Він також бере на себе всі витрати, пов`язані із зберіганням і експлуатацією орендованого автомобіля, в тому числі пов`язані з усуненням несправностей та поломок автомобілю, з заміною деталей і частин автомобілю, які вийшли з ладу, усуненням наслідків аварій і ушкоджень автомобілю (а.с.4).

27 листопада 2018 року ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ» направило на адресу ОСОБА_1 письмове повідомлення «про розірвання договору», в якому зазначено, що за наявною інформацією, починаючи з 10 вересня 2018 року по теперішній час позивач перебуває на лікарняному. Вказаний транспортний засіб знаходиться у особистому використанні позивача, у зв`язку з чим унеможливлює використання його у господарській діяльності ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ». За таких обставин, у випадку невиконання договору оренди підприємство вимушене буде керуючись ст. 781 Цивільного кодексу України, п. 8 Договору, ініціювати про дострокове розірвання договору з 30 грудня 2018 року. При цьому, 30 грудня 2018 року вважати останній день строку дії договору» (а.с.103).

12 квітня 2019 року ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ»направило на адресу ОСОБА_1 письмове повідомлення про дострокове розірвання договору оренди автомобіля, зазначивши причину розірвання договору: у зв`язку з відсутністю виробничої необхідності в подальшій оренді вищезазначеного транспортного засобу, керуючись ст. 781 Цивільного кодексу України, п. 8 договору, повідомило про дострокове розірвання договору з 12 травня 2019 року, при цьому, 12 травня 2019 року вважати останній день строку дії договору» (а.с.102).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до укладання договору оренди сторонами технічний огляд транспортного засобу не проводився, первісний стан автомобіля на момент укладання договору не зафіксовано. За час дії договору в дорожніх листах від ОСОБА_1 з вересня 2016 року по вересень 2018 року в графі «Контроль за роботою автомобіля» про несправність чи необхідність ремонту записи відсутні. Після припинення дії договору шляхом його розірвання станом на квітень 2019 року огляд автомобіля не проводився, приймально-здавальний акт не складався, на підтвердження технічного стану транспортного засобу до укладання договору оренди та після його припинення позивачем не надано належних та допустимих доказів.Позивачем не доведено обставин, які свідчили б про допущені відповідачем порушення прав позивача, як власника транспортного засобу, що потягло за собою наслідки заподіяння майнової шкоди. Оцінка розміру заподіяної шкоди обмежується визначеною позивачем на власний розсуд сумою заподіяних збитків, без належного підтвердження реально понесених витрат, що підлягають відшкодуванню у спосіб визначений позивачем. Судом враховано позицію позивача, який визнав в судовому засіданні факт відсутності належних доказів, які мали підтвердити понесені позивачем витрати майнового характеру.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про його предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 передав в оренду ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ» автомобіль марки BMW 5231, 2006 року випуску. За умовами укладеного сторонами договору орендар взяв на себе зобов`язання використовувати автомобіль за цільовим призначенням, не допускати його ушкоджень, вчасно здійснювати профілактичне обслуговування і поточний ремонт автомобіля, вчасно проводити технічний огляд. Орендар також взяв на себе всі витрати, пов`язані із зберіганням і експлуатацією орендованого автомобіля, в тому числі пов`язані з усуненням несправностей та поломок автомобілю, з заміною деталей і частин автомобілю, які вийшли з ладу, усуненням наслідків аварій і ушкоджень автомобілю.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що після передачі автомобіля в оренду відповідачу транспортний засіб знаходився у користуванні позивача, який працював у ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ». За умовами угоди укладеної між ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ» та ТОВ «АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ» остання зобов`язується самостійно встановити своїх працівників для керування транспортними засобами, отриманими від ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДІНГ». Тобто, позивач використовував переданий в оренду автомобіль під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої в оренду, проводиться орендодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, орендар та орендодавець мають право в договорі оренди самостійно визначити, хто з них та за чий рахунок виконуватиме поточний ремонт автомобіля. Якщо положення, що регулюють ці питання, у договорі оренди відсутні, то застосовуються положення ч.1 ст. 776 Цивільного кодексу України.

Технічне обслуговування - це комплекс операцій чи операція з підтримки роботоздатності або справності виробу під час його використання за призначенням, зберігання та транспортування. Обов`язок з підтримки отриманого в оренду автомобіля у справному технічному стані покладено ч. 1 ст. 801 ЦК України на орендаря.

Сторони договору оренди автомобіля визначили, що поточний ремонт транспортного засобу здійснює орендар.

Звертаючись до суду за даним позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що у порушення умов договору оренди відповідач жодного разу не здійснював профілактичне обслуговування і поточний ремонт автомобіля, не проводив технічний огляд, не здійснював витрати, пов`язані з усуненням несправностей та помилок автомобіля, з заміною деталей і частин автомобіля, які вийшли з ладу, а також пов`язані з експлуатацією автомобіля. Позивач був вимушений самостійно здійснити поточний ремонт автомобіля та усунути несправності за власний рахунок.

Позивач вказує, що на поточний ремонт автомобіля він поніс витрати у розмірі 66 121 грн. та витрати на закупівлю палива у розмірі 4 900 грн. На підтвердження вказаних обставин суду надано копії квитанцій за листопад 2018 року на суму 9 200 грн., за грудень 2018 року на суму 11 780 грн., 3 665 грн., 10 442 грн., 960 грн., 6 876 грн., 14 158 грн., 9 040 грн., згідно з якими вказані суми було сплачено за ремонт автомобіля (а.с.10, 15, 20, 30, 36, 38, 43), а також копії квитанцій, згідно з якими було сплачено за паливо у період січень-лютий 2019 року.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 використовував автомобіль як службовий, до вересня 2018 року (а.с.49-70). Починаючи з 10 вересня 2018 року, позивач перебував на лікарняному у період з 10 вересня 2018 року по 28 вересня 2018 року, з 01 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року, з 27 жовтня 2018 року по 21 листопада 2018 року, з 22 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року, з 03 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року, з 23 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, з 11 лютого 2019 року по 11 березня 2019 року, з 12 березня 2019 року по 11 квітня 2019 року, що підтверджується листками непрацездатності (а.с.108-115). У вказані періоди переданий в оренду автомобіль перебував у орендодавця, що ним не заперечується, а, отже орендарем не використовувався.

Укладеним між сторонами договором оренди не передбачено здійснення профілактичного обслуговування і поточного ремонту автомобіля, проведення технічного огляду, здійснення витрат, пов`язаних з усуненням несправностей та помилок автомобіля орендодавцем, а обов`язок вчинення таких дій покладено на орендаря, тобто, на відповідача.

Однак, станом на вересень 2018 року суду не надані будь-які докази того, що внаслідок експлуатації автомобіля орендарем він потребував ремонту, який позивач здійснив за власний рахунок. У матеріалах справи містяться дорожні листи за період з вересня 2016 року по вересень 2018 року і в графі «контроль за роботою автомобіля» про несправність чи необхідність ремонту не зазначалося (а.с.49-70). Після 10 вересня 2018 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному і транспортний засіб знаходився у нього, а, отже, в господарській діяльності відповідача не використовувався.

Вказуючи, що орендований автомобіль потребував ремонту, позивач не надав суду доказів зазначених обставин, а саме що він звертався до орендаря з зазначеного приводу, що він провів відповідне незалежне технічне обстеження автомобіля в період чи після закінчення фактичного використання автомобіля орендарем.

Витрати на придбання палива, які позивач просить стягнути на його користь були понесені у період, коли транспортний засіб не використовувався у службових цілях.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що у січні 2019 року він перебував на лікарняному з 23 січня 2019 року по 30 січня 2019 року, а паливо купував 22 січня 2019 року. У лютому 2019 року позивач перебував на лікарняному з 11 лютого 2019 року по 11 березня 2019 року, а паливо купував 01-04 лютого 2019 року, 06 лютого 2019 року, 08 лютого 2019 року, тобто, під час виконання трудових обов`язків.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що у вказаний період позивач використовував автомобіль як службовий у господарській діяльності відповідача, а не у власних інтересах. Шляхові листи в зазначений період відповідачем не видавались.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від сплати за весь час, впродовж якого майно не могло бути використане ним у зв`язку з обставинами, за які він не відповідає.

Позивач зазначає, що умови укладеного договору не містять умов або будь-яких заборон щодо використання автомобіля у період його перебування на лікарняному або відпустці, а також у вихідні дні. Однак, при цьому позивач не звернув уваги, що укладений між сторонами договір оренди не покладає на орендаря обов`язку ремонту та технічного обслуговування автомобіля за час, коли він використовується позивачем у власних цілях, а не на підставі договору оренди.

У договорі зазначено, що відповідач самостійно встановлює осіб, які будуть керувати автомобілем. У силу вимог закону орендар має нести лише ті витрати, які пов`язані з експлуатацією автомобіля у його цілях та з використанням у свої господарській діяльності.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказує на те, що ухвалою суду було задоволено його клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Під час судового засідання, коли суд ставив питання представнику відповідача, було перервано зв`язок. Після спливу 15 хвилин зв`язок був поновлений, але суд пішов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по даній справі. Судом були порушені процесуальні права, передбачені ст. 43 ЦПК України, та позивач був позбавлений можливості чути та бачити хід судового засідання, ставити запитання і отримувати відповіді, здійснювати інші процесуальні права та обов`язки.

В той же час, у відповідності до вимог ч. 1, 5 ст. 212 ЦПК України Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

За таких обставин, низька якість відеозв`язку та переривання останнього з технічних причин не свідчить про порушення судом норм процесуального права та порушень прав позивача, який в силу загальнодоступних норм чинного цивільно-процесуального законодавства, проявляючи розумну обачність повинен був знати про можливість переривання зв`язку з технічних причин, а відтак, подаючи до суду заяву про участі в судовому засідання в режимі відеоконференції був обізнаний з ризиками, визначеними ч. 5 ст. 212 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 на порушення права законного очікування отримання майбутніх доходів від укладеного договору оренди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки таке очікування має бути обґрунтованим та правомірним і, при цьому, відповідати умовам договору.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судове рішення складено 10 серпня 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.