ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування в особі Шевченківської (Бабушкінської) районної у м.Дніпро ради, ОСОБА_4 , про витребування майна із чужого незаконного володіння та виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року ОСОБА_3 визнаний недієздатним. Цим же рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська над ОСОБА_3 встановлено опіку та призначено її опікуном останнього.

ОСОБА_3 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик І.О. 03.07.2015 року.

ОСОБА_3 з початку липня 2015 року і до цього часу постійно знаходиться за її місцем проживання, оскільки потребує постійного уходу та нагляду у зв`язку з його психічним станом.

15.12.2015 року з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що належний ОСОБА_3 будинок продано на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1808, виданий 07.08.2015 року, посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., нібито укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . В цей же день здійснено державну реєстрацію, індексний номер: 23508307 від 07.08.2015 року про право власності ОСОБА_5 на будинок.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 24.11.2015 року, серія та номер: 2678, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , власником будинку став ОСОБА_6 .

Оскільки вона, як опікун ОСОБА_3 , а також сам ОСОБА_3 , договір купівлі-продажу будинку не укладали, при очевидності скоєння злочину, вона звернулась з заявою про скоєний злочин до правоохоронних органів.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 07 серпня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Юлією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за індексним номером: 23508307 від 7.08.2015 року. Рішення набрало чинності 12.04.2016 року.

В період розгляду судом зазначеної цивільної справи про визнання договору-купівлі-продажу будинку недійсним, 17.03.2016 року, між ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , серія та номер договору - 265, посвідчений 17.03.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Р.О., та цим же нотаріусом 18.03.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28817744, про право власності відповідача ОСОБА_1 на будинок, про що їй стало відомо після постановлення судом рішення.

Посилаючись на положення ст. 388 ЦК України, позивач просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 389 кв.м, та виселити ОСОБА_1 з будинку АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 389 кв.м., та складається з: житловий будинок А-1, цегла, житловою площею 40,3 кв.м., загальною площею 73,5 кв.м.; споруди та будівлі: літня кухня Б, шл,бл, обкл.. цег., вбиральня В, дощ., № 1-11 огорожі, споруди, I мостіння; самовільно побудовані сарай літ. Г, тамбур а'-1.

Виселено ОСОБА_1 з будинку АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовної заяви повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи. Вона придбала житловий будинок, по відношенню до якого не було встановлено будь-яких заборон. Крім того, вона не була повідомлена належним чином про розгляд справи.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року ОСОБА_3 визнаний недієздатним. Цим же рішенням суду над ОСОБА_3 встановлено опіку та призначено ОСОБА_2 опікуном недієздатного ОСОБА_3

ОСОБА_3 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик І.О. 3.07.2015 року, зареєстровано в реєстрі № 35, бланк Свідоцтва НАН 557560. Номер запису про право власності у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 10271037.

ОСОБА_3 зареєстрований за адресою належного йому будинку, а з липня 2015 року проживає за місцем проживання опікуна ОСОБА_2 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належний ОСОБА_3 будинок було продано на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Договір купівлі-продажу будинку серія та номер 1808, виданий 7.08.2015 року, посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., та в цей же день здійснено державну реєстрацію, індексний номер: 23508307 від 7.08.2015 року про право власності ОСОБА_5 на будинок.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 24.11.2015 року, серія та номер: 2678, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , власником будинку став ОСОБА_6 . В цей же день здійснено державну реєстрацію права власності на будинок за ОСОБА_6

17.03.2016 року, між ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , серія та номер договору 265, посвідчений 17.03.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Р.О., та цим же нотаріусом 18.03.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28817744, про право власності відповідача ОСОБА_1 на будинок.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 07 серпня 2015 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Юлією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за індексним номером: 23508307 від 7.08.2015 року. Рішення набрало чинності 12.04.2016 року.

Слідчими органами ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000087, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2016 року. Відповідно до витягу з кримінального провадження 07.08.2015 року, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., зловживаючи своїми повноваженнями, без участі власника нерухомого майна (будинку) ОСОБА_3 , посвідчила договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1808 від 07.08.2015 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинила ОСОБА_3 тяжкі наслідки, позбавивши його права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна.

У даному кримінальному провадження позивач ОСОБА_2 , як опікун ОСОБА_3 , постановою слідчого визнана потерпілою.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник може витребувати в натурі належне йому майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.387, 388 ЦК України, обгрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вона придбала житловий будинок, по відношенню до якого не було встановлено будь-яких заборон, підлягають відхиленню, оскільки положення ст.388 ЦК України передбачають можливість витребування майна, що незаконно вибуло із володіння власника, шляхом його витребування навіть від добросовісного набувача.

Посилання апеляційної скарги на те, що відповідач не була повідомлена належним чином про розгляд справи судом першої інстанції, не можуть бути підставою для скасування судового рішення в розумінні ст.376 ЦПК України.

Таким чином, передбачених ст.376 ЦПК України порушень норм процесуального та матеріального права, які б могли призвести до скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова