Справа №345/2629/20
Провадження № 2/345/975/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2020 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді Якимів Р.В.,

секретар судового засідання Баран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що згідно договору б/н від 18.07.2008 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому розмір кредитного ліміту був поступово збільшений до 29 000,00 гривень.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач порушила умови договору та не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 19.05.2020 виникла заборгованість в розмірі 10 914,50 грн. Оскільки відповідач добровільно заборгованість не погасив, банк просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 04.08.2020 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відповідач подала суду заяву про визнання позову. Розгляд справи просить розглядати в її відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 18.07.2008 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 24).

При укладенні даного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими за користування кредитними коштами.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із ОСОБА_1 ПАТ КБ «Приватбанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Оскільки в матеріалах справи взагалі відсутній Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який би містив умови надання кредиту відповідачу, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, то суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.07.2008 шляхом підписання заяви.

У заяві позичальника від 18.07.2008 міститься умова щодо сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 2,5 %. Разом з тим з наданих позивачем довідок (а.с. 22) вбачається, що за весь період дії кредитного договору 7 раз був змінений наданий позивачу кредитний ліміт, а також 3 рази була замінена кредитна карта. Будь які докази письмового погодження з відповідачем зміни кредитного ліміту позивачем не надано.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитними.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 1050 ч. 2, 1054 ч. 2 наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як встановлено в судовому засіданні, свої зобов`язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі та в порядку, передбаченому договором.

Оскільки відповідач своєчасно не погашала заборгованість за кредитним договором, станом на 19.05.2020 виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8294,64 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-21), яку слід стягнути з відповідача на користь банку.

Разом з тим, позовна вимога про стягнення з відповідача 2619,86 грн. заборгованості за відсотками - задоволенню не підлягають.

Як вбачається з платіжного доручення (а.с.1), банком при подачі позову до суду сплачено 2102,00 гривень судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «Приватбанк» дані судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст. 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (рахунок № НОМЕР_2 , , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 18.07.2008 у розмірі 8294 (вісім тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 64 копійки, а також 2102 гривні 00 копійок сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя