Справа № 408/2252/20-ц
Провадження № 2-о/408/376/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Булгакової Г.В.

при секретарі Ришковій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка в діє в інтересах в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), звернулася до суду з цією заявою, в якій вказала, що вона є піклувальником неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Станиця-Луганська Луганської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луганськ, причина смерті - жирова дистрофія печінки.

Оскільки Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) відмовив у реєстрації смерті, який не зміг провести цю реєстрацію через сумнів у легітимності лікарського свідоцтва про смерть, заявник просить встановити факт смерті у певний час, що необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка, яке потрібне для реалізації спадкових прав неповнолітньої ОСОБА_2 , оскільки остання є спадкоємцем згідно закону, та інтереси якої вона представляє як піклувальник.

В своїй заяві заявник просив розглянути справу за його відсутності.

Заінтересована особа також надіслала письмову заяву, в якій просила розглянути справу на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства за відсутності представника заінтересованої особи.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

З копії розпорядження голови Станично-Луганської РДА Луганської області від 25 листопада 2091 року № 1665 «Про встановлення піклування над неповнолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », вбачається що заявник ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 61-63 ЦК України органом опіки та піклування призначена піклувальником неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки якої померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11 березня 2019 року Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 137, та серії НОМЕР_2 , виданого 17 вересня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 39.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 10 вересня 1998 року Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області, заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 , родичкою, а саме рідною онукою померлої ОСОБА_3 .

Вказаний факт родинних відносин неповнолітньої ОСОБА_2 з ОСОБА_3 знаходить своє підтвердження в наступних документах:

-копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , повторно виданого 28 листопада 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 94, згідно якого батьками неповнолітньої записані - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

-копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого 19 червня 2002 року Станично-Луганським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 28, відповідно до якого ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_5 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_5 »;

-копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 22 лютого 1983 року Горецьким відділом ЗАГС Могилевської області, актовий запис № 61,згідно якого батьками ОСОБА_5 записані - ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

На підтвердження факту смерті ОСОБА_3 заявник надала копію лікарського свідоцтва про смерть № 536 від 20 квітня 2020 року, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка смт. Станиця-Луганська Луганської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луганськ, причина смерті - жирова дистрофія печінки, що також підтверджується медичною довідкою про причину смерті № 536.

Копією паспорту померлої ОСОБА_3 , серії НОМЕР_8, виданого 10 січня 2000 року Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області, підтверджується, що остання на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) листом за №503/21.11-129 від 24 липня 2020 відмовлено в проведенні реєстрації факту смерті з видачею свідоцтва про смерть у зв`язку з тим, що для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, форма якого не відповідає встановленій формі документів відповідно до чинного законодавства України та не є підставою для проведення державної реєстрації смерті.

Оцінюючи надані суду документи в сукупності, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючихde factoорганів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті встановленим.

Таким чином, керуючись ст.ст.13,76-81,89,263-265,293,294,315-317,430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка смт. Станиця-Луганська Луганської області, громадянка України, яка за життя була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луганськ, причина смерті - жирова дистрофія печінки.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду області безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий Г.В. Булгакова