справа № 208/7139/19
№ провадження 2/208/946/20
06 травня 2020 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Вілковій Ю.В.,
Учасники справи
позивач Акціонерне товариство «Альфа - Банк»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, звільнення приміщення від особистих речей, -
I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Позивач Акціонерне товариство «Альфа - Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, звільнення приміщення від особистих речей.
У своєму позові позивач просить суд визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування, трикімнатною квартирою, загальною площею - 66,8 кв.м.. житловою площею - 50,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 з трикімнатної квартири, загальною площею - 66,8 кв.м.. житловою площею - 50,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 звільнити трикімнатну квартиру, загальною площею - 66,8 кв.м.. житловою площею - 50,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтуванні позову позивач зазначили, що згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Украсоцбанк», шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа - банк». Згідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» АТ «Альфа - Банк» було оформлено право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею - 66,8 кв.м.. житловою площею - 50,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 11.06.2019 р. № 170026512, було зареєстрована право власності за АТ «Укрсоцбанк», таким чином власником квартир є АТ «Укрсоцбанк». На тепер в квартирі зареєстрованою значиться відповідач ОСОБА_1 , але не проживає в квартирі.
II. Заяви, клопотання позивача, відповідача.
В судове засідання представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника, вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причини не явки до суду не повідомила.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
III. Процесуальні дії по справі.
25 листопада 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання.
25 березня 2020 року призначено справу до розгляду по суті.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерно - комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір № 105/24-199-8, предметом іпотеки є трикімнатна квартира, загальною площею - 66,8 кв.м.. житловою площею - 50,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-10).
На тепер власником трикімнатної квартири, загальною площею - 66,8 кв.м.. житловою площею - 50,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12).
Також на адресу відповідача ОСОБА_1 від позивача надійшла вимога про добровільне виселення від 19.09.2019 р. № 2387 (а.с.13).
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Як роз`яснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
VI. Висновки суду.
Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд про визнання особи такою, що втратила право користування власністю та зняття з реєстраційного обліку, підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, позивачем до суду не надано будь - яких доказів того, що на тепер в квартирі знаходяться речі відповідача, а тому вимоги позивача щодо звільнення квартири від особистих речей відповідача не підлягають задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1921 грн. з відповідача, що документально підтверджено.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 72, 150 ЖК України ст.ст. 5,7, 19, 89, 268, 272, 273, 280, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, звільнення приміщення від особистих речей, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування, трикімнатною квартирою, загальною площею - 66,8 кв.м.. житловою площею - 50,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зняти з реєстраційного обліку.
Стягнути судовий збір з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк» в розмірі 1921 грн.
В іншій частині позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.