Справа № 752/6073/20
Провадження № 2/752/4866/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.08.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

у березні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що на обліку в Управлінні (Голосіївський район) перебуває ОСОБА_1 , яка отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти. 30 жовтня 2018 року відповідач повідомила Управління про своє працевлаштування з 19.09.2018 на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років. Відповідно до рішення Управління від 20.12.2018 № 94 відповідачу було припинено виплату пенсії у зв`язку з її працевлаштуванням та розраховано суму пенсії виплачену, понад розмір, встановлений законодавством. Відповідно до довідки Управління про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії складає 10 773,80 грн. за період з 19.09.2018 по 31.01.2019р. Управлінням, відповідачу було направлено лист від 11.01.2019 № 6253/04, яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку. 19.06.2019 р. відповідач внесла кошти в сумі 493,00 грн., проте залишок станом на 12.02.2020р. надміру отриманої пенсії у розмірі 10 280,80 грн. повернуті відповідачем не були.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 відповідач 24 червня 2016 року була ознайомлена та вручена «Пам`ятка пенсіонера», в якій зазначено, що виплата пенсії припиняється на весь період роботи на посаді, яка діє право на пенсію за вислугу років. Тобто відповідачу було відомо, що право на отримання пенсії з моменту працевлаштування вона не мала, але, не зважаючи на це, отримала пенсію без достатньої правової підстави, що свідчить про зловживання з її боку та недобросовісність.

За таких підстав, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 борг у сумі 10 280,80 грн. та судовий збір.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін. (а.с. 22)

20 липня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про часткове визнання позову в розмірі 9 280,80 грн. з урахуванням вже погашеної частинини боргу. Зазначає, що 30.10.2018 р. вона повідомила про своє працевлаштування на новому робочому місці роботи з 19.09.2018 р., проте позивач продовжив перераховувати пенсію в листопада 2018 року, грудні 2018 року та січні 2019 року, перерахувавши 4 пенсії в розмірі по 2448,59 грн. на загальну суму 9 794,36 грн. Дізнавшись про надмірне перерахування пенсії в червні 2019 року, відповідач в добровільному порядку почала перераховувати кошти на рахунки позивача 19.06.2020 р. в сумі 493 грн. та 04.07.2020 р. в сумі 1000 грн.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні (Голосіївський район) Пенсійного фонду України в м. Києві та отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти.

Пунктом 16 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 № 1058-ІV передбачено: до проведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення ЗУ «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визнання права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сімї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 16 Закону № 1058 застраховані особи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу зареєстрованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Відповідно до статті 21 Закону 21 № 1058 персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Статтею 22 Закону № 1058 передбачено: Інформація у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування використовується з дотриманням вимог, передбачених законодавством про інформацію. Відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються: виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сімї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим законом та ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску та загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад для призначення всіх видів державної соціальної допомоги та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Надання органами Пенсійного фонду відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку, іншим юридичним і фізичним особам, крім структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та перелічених у частині другій цієї статті, допускається виключно за рішенням суду та у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005р. за № 1566/11846, пенсії за вислугу років визначаються у разі звільнення з роботи, що дає право цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Відповідно до пункту 2.5 Порядку № 22-1, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Крім того, відповідно до пунктів 2.21 Порядку № 22-1 у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладання трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви.

30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 повідомила Управління про своє працевлаштування з 19 вересня 2018 року на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до рішення Управління від 20 грудня 2018 р. № 94 відповідачу було припинено виплату пенсії у зв`язку з її працевлаштуванням та розраховано суму пенсії виплачену, понад розмір, встановлений законодавством.

Відповідно до Довідки Управління про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії, склала 10 773,80 грн. за період з 19 вересня 2018 по 31 січня 2019р.

Управлінням з метою досудового врегулювання спору ОСОБА_1 направлено лист від 11.01.2019 р. № 6253/04, яким було запропоновано сплатити борг в добровільному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2020 р. відповідач внесла кошти у сумі 493,00 грн. та 04.07.2020 р. сплатила 1 000 грн.

Відповідно до статті 50 Закону № 1058 суми пенсій, виплачені надмірно внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003р. за № 374/7695, переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищення, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначний законодавством.

Відповідно до п. 3 Порядку № 6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону № 1058.

Відповідно до частини 1-3 статті 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі України. Від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуде, згодом відпала.

Після відкриття провадження по справі, судом було з`ясовано, що відповідач визнає позов частково, оскільки 04 липня 2020 року нею було перерахувала кошти на рахунок позивача в сумі 1000,00 грн., а тому визнає позов в сумі 9280,80 грн. з урахуванням вже погашеної частини боргу.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки під час розгляду справи відповідач визнала позов в частині і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

За таких підстав, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України, підлягають задоволенню частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 263-265, 268, 273, 280 - 284 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві кошти в розмірі 9 280,80 грн. та 1051,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: