Справа № 442/7279/19 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/784/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Шеремети Н.О.

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 48751,79 грн. та судові витрати.

Вказує на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від якого у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше як 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.02.2003 року і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти, які фактично сплачуються відповідачем, є недостатніми для забезпечення належного розвитку дитини. На даний час син навчається на другому курсі Інституту фізичної культури і здоров`я Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка. Зазначає, що для належного виховання та фізичного розвитку їхній син з 2008 року займається спортом у Федерації ушу Львівської області, систематично бере участь спортивних українських та міжнародних турнірах та здобуває великі досягнення. Такий розвиток дитини потребує значних витрат на повноцінне харчування, придбання спортивного інвентарю, канцелярських товарів, транспортних витрат, витрат на оздоровлення та придбання інших промислових товарів. Їхній син їздив на турніри в Німеччину у 2011 році та в Грецію - 2019 році.

Оскільки у сина виявлено погіршення зору, він систематично з 2016 року проходив курси медичних вправ для покращення зору в Кабінеті охорони зору дитини.

Усі здійснені витрати документально підтверджені чеками, квитками та квитанціями. Стверджує, що усі ці витрати понесені нею особисто, а відповідач жодної участі у додаткових витратах на дитину не бере, хоча має такі можливості. З 2007 року він є керівником ПП «Інноваційна торгово-консультаційна група», володіє транспортним засобом та здійснює послуги таксі, надає правову допомогу у сфері юриспруденції, періодично виступає спонсором і меценатом різного роду спортивних турнірів та у серпні 2019 року отримав дохід від продажу своєї чотирьох кімнатної квартири у м.Дрогобичі. Оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, вважає, що понесені нею витрати в загальні сумі 97503,58 грн. необхідно розділити порівну між нею і відповідачем та просить стягнути з нього 48751,79 грн.

Рішенням Дрогобицького районного суду Львівської області від 16 січня 2020 року в якому ухвалою цього ж суду від 25 лютого 2020 року виправлено описку, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 9999,13 грн.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу на положення ст.ст. 180, 181, 183, 185, 193, 198, 199 СК України. Також звертає увагу на квитанції долучені відповідачем на підтвердження понесення додаткових витрат та зазначає, що доведена сума є 7199 грн., однак він згідний оплатити половину витрат за надання медичних послуг, а це - 610 грн.

Просить скасувати рішення суду про стягнення з нього аліментів та ухвалити нове рішення, яким частково задовільнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, та з нього утримувати на користь позивачки додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 610 грн.

ОСОБА_2 вважає рішення суду в частині відмовлених позовних вимог незаконним та необгрунтованим. Вважає, що судом необгрунтовано не враховано товарні чеки, які містяться в матеріалах справи на а.с. 76-82, 108 - 113, 115. Стверджує, що всі наявні в матеріалах справи документи підтверджують, що нею понесені додаткові витрати на утримання сина також в тій частині, в якій їй було відмовлено у задоволенні. Зазначає, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують те, що відповідач працює, отримує дохід та має можливість брати участь у додаткових витратах на дитину у рівних з матір`ю частках.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в частині, в якій відмовлено їй у задоволенні решти позову та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28 липня 2020 року, є дата складення повного судового рішення - 10 серпня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин відповідач має можливість оплачувати додаткові витратити на його дитину і з нього необхідно стягнути такі витрати в сумі підтвердженій доказами в розмірі 9999,13 грн.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ), (а.с. 10).

Згідно копії виконавчого листа № 2-777 від 21.02.2003 року вбачається, що Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше як Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.02.2003 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

Як вбачається з довідки № 2056/2 від 10.10.2019, ОСОБА_2 отримує аліменти з пенсії за інвалідністю ОСОБА_1 , який перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Дрогобицького відділу обслуговування громадян; сума аліментів за період з 01.01.2017 по 10.10.2019 складає 8674,87 грн.(а.с. 15).

Син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом другого курсу Інституту фізичної культури і здоров`я Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка, займається ушу з 2008 року в Федерації ушу Львівської області, неодноразово приймав участь у змаганнях (турнірах) різного рангу, як всеукраїнських так і міжнародних, у 2017 році здобув звання кандидати у майстри спорту України, перебуває у складі резерву національної збірної команди спортсменів з ушу та готується до Чемпіонату Європи (а.с. 16-75). Інформацією наданою Кабінетом охорони зору дитини (вул.Грушевського, м.Дрогобич) підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив курс медичних вправ в 2016, 2018 та 2019 роках.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_4 виданого 20.06.2008 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, отримує пенсію по інвалідності другої групи загального захворювання, посвідчення безтермінове ( а.с. 150).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 в своєму відзиві на позов зазначив, що в червні 2008 року він отримав інвалідність, отримує пенсію, яка є його єдиним джерелом доходу. Визнав, що є власником фірми ПП «Ін-тро» (адвокатська діяльність), яка не приносить доходу. Зазначає, що в серпні 2019 року було продане нерухоме майно, кошти від продажу такого майна належать його матері. Визнав, що в серпні 2019 року ним укладено договір про навчання в Дрогобицькому ЛПУ ім. І.Франка на суму 35200 грн. та зазначив, що всю пенсію він тратить на навчання і знаходиться на вимушеному утриманні своєї дружини.

ОСОБА_2 при зверненні до суду з даним позовом не долучила жодного доказу на підтвердження матеріального становища, розміру доходу відповідача, що не дає жодних підстав вважати про наявність у ОСОБА_1 матеріальної можливості для оплати додаткових витрати на дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявну можливість у відповідача оплачувати додаткові витрати на дитину, так як він має можливість оплатити своє навчання у великому розмірі. Такий висновок не підтверджений належними доказами, а є лише припущенням суду, що є недопустимим.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням наведено, відсутні підстави для задоволення позову, однак відповідач в поданій ним апеляційній скарзі фактично визнає частину позову та згідний оплатити додаткові витрати на сина в розмірі 619 грн., в зв`язку з чим позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 610 грн.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2020 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Н.О. Шеремета