ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/736/15Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 88-ц/817/4/20 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р. м.Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Боднар Р.В.

з участю сторін - заявника ОСОБА_1 та представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що у 2012 році ПАТ КБ "ПриватБанк" вже зверталося до суду з аналогічним позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, який рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2012 року у справі № 2-353/12 задоволено, однак при розгляді зазначеної справи, суд першої інстанції не взяв до уваги зазначене судове рішення, та не з`ясував чи було воно виконано. У серпні 2016 року він дізнався, що рішення суду від 03 липня 2012 року у справі № 2-353/12 виконано у повному обсязі, що є істотною обставиною у справі, яка не була і не могла бути відома йому на час розгляду справи. Поважність причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами обумовлював зверненням до судів апеляційної та касаційної інстанцій з відповідними скаргами.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 подану заяву підтримав і вказав, що оскільки винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, то рішення суду за 2012 рік є виконаним, а тому відсутні підстави для повторного стягнення заборгованості. На виконання рішення суду від 2012 року ОСОБА_1 передав банку ключі від будинку і документи на нього. Пояснив, що ОСОБА_1 в реєстрі речових прав права власності на будинок та присадибну ділянку не реєстрував.

Представник банку подану заяву заперечив та пояснив, що наведена заявником обставина була відома як при розгляді справи судом першої інстанції так і при перегляді рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Вказав, що будинок і земельна ділянка не були реалізовані банком у зв`язку з відсутністю документів та покупців. Рішення суду передбачало можливість банку реалізувати предмет іпотеки від імені ОСОБА_1 , однак банк був позбавлений можливостці це зробити і тому звернувся з позовом про стягнення заборгованості в 2015 році.

Розглянувши заяву, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2012 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № TEАWGK00520050 від 03.08.2007 року в розмірі 21675.93 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України складає 173153.85 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 53.8 кв.м, житловою площею 39.2 кв.м, який розташований у АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Звернення стягнення на житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 провести шляхом його продажу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені відповідача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою- покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

У виселенні ОСОБА_1 із житлового будинку із зняттям його з реєстраційного обліку у відділі в справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Теребовлянського РВ Управління МВС України в Тернопільській області відмовлено.

У зверненні стягнення на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок по АДРЕСА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 оскаржував вказане рішення суду, посилаючись серед іншого і на те, що на виконання рішення суду він передав ключі та документи на житловий будинок, який був предметом іпотеки, для його продажу ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.

Суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав виконавчий лист (а.с.206 т.1) та постанову про закінчення виконавчого провадження згідно заяви ПАТ КБ "ПриватБанк", на підставі ст.49 п.8 ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с.205 т.1).

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05.07.2016 року в частині відмови в стягненні 16556,45 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" - 16556,45 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що в гривневому еквіваленті складає - 368215,45 грн.

В решті рішення залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При цьому частиною 2 вказаної норми закону визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до правової позиці, висловленої Верховним судом 28 серпня 2019 року при розгляді справи №419/3259/12 нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року (аналогічні положення закріплено у статті 423 ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обгрунтовуючи свою заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, представник відповідач зазначав, що судами не було враховано обставини справи, про які відповідачу стало відомо лише у серпні 2016 року, а саме, що рішення суду від 03 липня 2012 року у справі № 2-353/12 виконано у повному обсязі.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що обставини, на які відповідач посилається як на нововиявлені, вказані ним при розгляді справи в суді першої інестанції в клопотанні про закриття провадження у справі від 30.04.2015 року (а.с. 26 т.1) та запереченнях проти позову від 11.08.2015 року (а.с. 57 т.1) та від 02.02.2016 року (а.с.105 т.1) і вказувалися ним в своїх поясненнях при розгляді справи як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, досліджувались та були встановлені судовими рішеннями, яким дана оцінка в судових рішеннях.

Зокрема в рішенні Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року були досліджені доводи ОСОБА_1 про те, що рішення суду ним виконане у зв`язку з передачею банку ключів від будинку та документів на нього. Таким доводам надана відповідна оцінка апеляційним судом.

Враховуючи вказане нововиявленні обставини на які посилається заявник були відомі йому на час розгляду справи та були досліджені судами.

Отже, заява відповідача про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами фактично зводиться до переоцінки доказів, оцінених судом в процесі розгляду справи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.5 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 "Про застування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 не надано доказів про наявність нових істотних обставин, які б не були відомі ОСОБА_1 та які б не були встановлені судом.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, 18 листопада 2004 року).

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Оскільки заявник не навів і не довів існування обставин, з якими Закон, пов`язує можливість перегляду рішення за нововиявленими обставинами, у задоволенні заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року необхідно відмовити, залишивши зазначене судове рішення в силі.

Керуючись ст.ст. 423, 424, 427 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 14 вересня 2020 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ходоровський М.В.