головуючий у суді І інстанції Лужецька О.Р.
провадження № 22-ц/824/6631/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Київ від 15 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити її у спірну квартиру.

Позов мотивовано тим, що позивач є основним квартиронаймачем особового рахунку за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

В квартирі окрім позивача зареєстрована її онука ОСОБА_1 . Відповідач змінила замки від вхідних дверей та не допускає позивача до квартири, чим порушує її права користування житловим приміщенням.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Київ від 15 січня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Постановлено вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду адвокат Гарницький П.П., що діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що оскаржуване рішення винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час судового розгляду справи судом першої інстанції позивач підтвердила, що добровільно виїхала з квартири в 2008 році, оскільки у відповідача була своя сім`я, чоловік та діти й позивач вирішила, не заважати своїй онуці разом з дітьми проживати у спірній квартирі.

Крім того, позивач вказувала, що з моменту її добровільного виселення до іншого помешкання, вона жодного разу нікуди не зверталася з приводу усунення перешкод у користуванні квартирою тому, що претензій до відповідача з її боку не було.

Вказував, що відповідач разом зі своєю сім`єю не тільки проживають в спірній квартирі, але і утримують її, проводячи капітальний та поточні ремонти та несуть тягар по сплаті комунальних послуг.

У поданому відзиві ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги не містять належних обґрунтувань для спростування висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції. Посилання на те, що відповідач зі своєю сім`єю не тільки проживають в квартирі, але і утримують її, є необґрунтованим, оскільки позивач не має іншого житла та має законне право проживати в свої квартирі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити.

В судове засідання, яке було призначено на 14 липня та на 11 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гарницький П.П. не з`явились, повторно подали заяви про відкладення розгляду справи.

В обгрунтування свого клопотання вказують, що у зв`язку із введенням на території України карантину через COVID-19 вони позбавлені можливості прийняти участь у судовому засіданні, призначеному на 11 серпня 2020 року.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що вона на теперішній час перебуває у відпустці за межами міста Києва, а тому позбавлена можливості прибути у судове засідання.

Розглянувши вказані клопотання, з`ясувавши думку учасників справи, колегія суддів прийшла до висновку, що воно задоволенню не підлягає, оскільки таке клопотання про відкладення розгляду справи відповідачем та її представником подане вдруге, при цьому останні не мотивують необхідності їх безпосередньої участі в судовому засіданні, клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавали.

На виконання Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 №169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду.

Тобто, скаржник, бажаючи взяти участь у судовому засіданні, проте позбавлений такої можливості у зв`язку з карантинними заходами, має право взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Проте відповідного клопотання скаржником заявлено не було.

Також не надано доказів у підтвердження обставини щодо перебування відповідачки у черговій відпустці.

У клопотаннях про відкладення адвокат Гарницький П.П. також не зазначає обставин, які унеможливлюють розгляд справи за його відсутності, не указує про його наміри зазначити нові доводи, обставини, докази та виключні обставини для прийняття апеляційним судом на стадії апеляційного перегляду указаних доповнень.

Тому з урахуванням предмету цього спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для задоволення відповідного клопотання відсутні.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ч. 1 ст. 367 ЦК Українипередбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні житлом, в результаті чого позивач не може потрапити до квартири, де вона зареєстрована та має право на проживання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Положеннями ст. 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом.

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 380 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї.

Судом установлено, що на підставі довідки № Ц-301 виданої 21.06.2019 комунальним концерном «Центр комунального сервісу» Дарницького району м. Києва основним квартиронаймачем особового рахунку за адресою: АДРЕСА_2 по програмному забезпеченню ПАК «ЄСАН» є ОСОБА_2 .

Як вбачається із відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із листом Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві №Ц-2370/125/48/04-2019, ОСОБА_2 зверталась до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, з приводу того, що онука ОСОБА_1 без її дозволу замінила замки від вхідних дверей та позивач позбавлена можливості користуватися квартирою АДРЕСА_1

Отже, судом першої інстанції безспірно встановлено, що позивач не має ключів від квартири АДРЕСА_1 , доступу до нього відповідач не надає, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні права користування квартирою.

У спростування зазначеного будь яких належних доказів відповідачем до суду не надано.

Доводи про те, що позивачка виїхала добровільно з приміщення, у зв`язку з чим вона втратила право користування спірним приміщенням не можна визнати обґрунтованими, оскільки позивачку не було визнано такою, що втратила право користування цією квартирою.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Київ від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 12 серпня 2020 року.

Суддя-доповідач Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба