ПОСТАНОВА

Іменем України

05 серпня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/6768/19

провадження № 22-ц/4809/1011/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Черненка В. В.

за участі секретаря Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2020 року у складі судді Мохонько В. В. і

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «СК «Уніка») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь шкоду у розмірі 258 646 грн 53 коп;

- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судові витрати у розмірі 3 879 грн 70 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 06.10.2014 між ПрАТ «СК «Уніка» та СФГ «Любава», був укладений договір добровільного страхування № 245002/4098/0002277, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

22.12.2018 в с. Лазещина відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Мітсубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2019, вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України (не врахував дорожньої обстановки, дорожнього покриття (слизька дорога)).

Провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Під час розгляду вказаної справи в суді ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав повністю, пояснивши, що допустив порушення за обставин, вказаних у протоколі.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 25.04.2019 постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда була скасована, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність складу адміністративного правопорушення).

При цьому, підставою для закриття суд зазначив, що у суду відсутня можливість прийти до висновку наявності вини ОСОБА_1 з огляду на те, що відсутні відомості щодо значення технічних засобів, за допомогою яких були здійснені фото з місця ДТП, які зроблені уповноваженими органами, а також неналежно заповнена схема з місця ДТП.

Позивач вважає, що неналежне оформлення адміністративних матеріалів, не є підставою для відмови у відшкодуванні заданих збитків, а потерпіла особа не повинна особисто нести збитки, коли шкода завдана їй іншою.

Окрім того вказана адміністративна справа була розглянута упереджено, зокрема: без участі та виклику потерпілого, свідків та працівників поліції; без направлення адміністративних матеріалів на доопрацювання; без проведення судових автотехнічних та транспортно-трасологічних експертиз; без надання належних доказів завдання пошкоджень автомобілю потерпілого іншою особою або за інших обставин, а не водієм ОСОБА_1 , який допустив виїзд на зустрічну смугу тощо.

Відсутність складу не спростовує наявність події адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що збитки були завдані потерпілій особі 22.12.2018, безпосередньо діями ОСОБА_1 , як учасника дорожнього руху.

Вартість відновлювального ремонту склала 358 646,53 грн, яку ПрАТ «СК «Уніка» виплатило в якості страхового відшкодування на рахунок СТО.

Виплативши страхове відшкодування позивач набув права зворотної вимоги до відповідача у справі.

Оскільки, на сьогоднішній день МТСБУ на підставі ст. ст. 13, 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має зобов`язання з відшкодування шкоди в розмірі 100 000 грн на користь позивача, відшкодуванню з відповідача підлягає сума в розмірі 258 646,53 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що вина відповідача у спричиненні даної ДТП не доведена, тому підстави для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності відсутні.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Уніка» просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда та ухвали нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необ`єктивним, необґрунтованим та прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2019 ДТП відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 ПДР України, а під час розгляду справи відповідачем було визнано вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 25.04.2019 вище вказана постанова була скасована, а провадження у справі закрито з підстав відсутності відомостей щодо значення технічних засобів, за допомогою яких були здійснені фото з місця ДТП, які зроблені уповноваженими органами, а також неналежно заповненої схеми ДТП, як наслідок у суду була відсутня можливість прийти до висновку наявності вини ОСОБА_1 .

Під час розгляду адміністративної справи в Кіровському районному суді м. Кіровограда та Кропивницькому апеляційному суді було встановлено, при скоєнні ДТП 22.12.2018, ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, дорожнього покриття (слизька дорога), в результаті чого здійснив зіткнення.

З досліджених в адміністративній справі доказів також вбачається, що відповідач діяв всупереч вимог п. 13.3 ПДР і мав технічну можливість уникнути створення умов, що призвели до ДТП.

Судом було також встановлено, що характер та локалізація пошкоджень транспортного засобу, яке мало місце, беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця події, письмовими та наданими суду поясненнями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , висновком, постановою, фотокартками.

ОСОБА_1 при розгляді справи належними та допустимими доказами не було доведено, що потерпілому СФГ «Любава» завдано збитки не його діями (бездіяльністю), або внаслідок непереборної сили або умислу самого потерпілого.

Окрім того, погодні умови ніяким чином не впливають на розмір завданої відповідачем шкоди.

Позивач вважає, що суд першої інстанції вирішив самоусунутися від того, щоб самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність/відсутність вини в діях відповідача.

Окрім того, матеріалами справи доведено, а судом першої інстанції не спростовано перебування за кермом ОСОБА_1 , виїзд на зустрічну смугу руху автомобілем «Мітсубісі», не врахування дорожньої обстановки, дорожнього покриття (слизька дорога), рух зі швидкістю 30-40 км/год, повідомлення про ДТП від ОСОБА_1 на адресу МТСБУ, яким також викладено обставини про порушення ОСОБА_1 ПДР України.

Також при розгляді справи судом першої інстанції відповідачем та матеріалами справи не доведено чи перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП наявність снігу, каші (складних погодних умов); чи було обрано безпечну швидкість; чи вірно діяв в таких складних погодних умовах ОСОБА_1 ; чи всі ним були вжиті заходи для уникнення ДТП, якого вимагає ПДР України; наявність вини будь-кого іншого у спричиненні ДТП та завданні шкоди або складання адміністративних матеріалів на посадових осіб за недотримання умов та стандартів.

Від ОСОБА_1 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бабков О. О. заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Представники Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки позивач та третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.12.2018 о 10 год 00 хв по вул. Центральній, в с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Galant», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка» згідно договору страхування № 245002/4098/0002277 від 06.10.2014.

Копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 04.04.2007 підтверджується, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а. с. 65).

Згідно висновку № 19С/01/19 від 16.02.2019, складеного ТОВ «Галавтоекспертиза», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_3 , становить 363 369, 14 грн (а. с. 22-40).

Відповідно до рахунку СТО ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» № /1 від 16.01.2019, № /2 від 22.02.2019 та № від 27.02.2019, вартість ремонту склала 358 646, 53 грн (а. с. 43, 48, 51).

Згідно страхового акту № 00283566 від 12.02.2019, на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як страховий випадок згідно акту та умовам договору страхування № 245002/4098/0002277, виплата страхового відшкодування страхувальнику складає 335 398,32 грн, яка була виплачена 12.02.2019 на користь Порше Інтер Авто Україна згідно платіжного доручення № 069272 (а. с. 9, 56).

Страховим актом № 00283566 від 11.03.2019 підтверджується, що суму страхового відшкодування збільшено до 358 646,53 грн, тому розмір доплати становив 23 248,21 грн, яка була виплачена 20.03.2019 на користь Порше Інтер Авто Україна згідно платіжного доручення № 076910 (а. с. 10, 57).

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2019 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 25.04.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2019 року скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а. с. 60-64).

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 9.1. статті 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV).

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання ПрАТ «СК «Уніка» в апеляційній скарзі на те, що вина ОСОБА_1 доводиться матеріалами адміністративної справи, які були досліджені при розгляді справи № 404/1865/19 Кіровським районним судом м. Кіровограда та Кропивницьким апеляційним судом, не заслуговують на увагу суду з огляду на таке.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду . що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду,лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2019 року (справа № 404/1865/19) ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а. с. 58-59).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 25 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2019 року скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а. с. 60-64).

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду обставинами та доказами не доведено порушення ОСОБА_3 п. 13.3 ПДР, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши пояснення ОСОБА_3 , які останній надав в апеляційному суді, письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які взаємоузгоджуються між собою стосовно складних дорожніх погодних умов, а саме дощу та ожеледиці, наявність на місці зіткнення автомобілів на дорозі снігу та каші утвореної внаслідок опадів снігу, те, що дорога не була обробленою протиожеледним матеріалом, дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №059703 від 22.12.208 та долучену до нього схему місця ДТП, висновки щодо результатів медичного огляду водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , апеляційний суд прийшов до висновку, що відсутнє належне підтвердження порушення ПДР, які призвели до ДТП, а відтак в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 є особою відповідальною за завдані позивачу збитки, а саме те, що ДТП сталася внаслідок протиправних дій відповідача та між протиправними діями ОСОБА_1 і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

З огляду на викладене належними та допустимими доказами вину ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.12.2018, не доведено.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є обґрунтованим та таким, що зроблений на підставі повно і всебічно досліджених доказів та з урахуванням встановлених обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13.08.2020.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

О. Л. Карпенко

В. В. Черненко