справа № 208/4156/19
№ провадження 2/208/592/20
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

06 липня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

за участю секретаря Федик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням», -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що йому, на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій, крім нього, є зареєстрованим також його син - відповідач ОСОБА_2 . Тривалий час, а саме з 2009 року відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться, але, при цьому, відмовляється добровільно знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, що змушує позивача звернутись до суду для вирішення даного питання у судовому порядку.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що підтримує позов у повному обсязі; просить суд провести розгляд справи за його відсутності, та, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, наданого 21.01.2020р. Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Згідно довідки, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС України в Дніпропетровській області, відповідач є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 28.02.2020р. працівниками КП КМР «УКОЖФ», відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2010 року, тобто понад один рік за місцем реєстрації не проживає.

Поважних причин не проживання відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено.

Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України, згідно якої, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, відповідач, як член сім`ї власника житла більше одного року за місцем своєї реєстрації в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає без поважних причин, і, домовленості між сторонами з даного приводу не досягнуто, суд дійшов висновку про те, що, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст. 2,4,13, 81-82, 89, 142, 206, 263-268, 278 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік.

Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення повністю або частково, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.07.2020р.

Суддя Нельга Д. В.