ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 638/5941/16-ц

провадження № 22-ц/818/4185/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 червня 2020 року у складі судді Штих Т.В., -

в с т а н о в и в:

20 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з заявою, у якій просив поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання з урахуванням строку введення на території України карантину через спалах захворювання на хворобу «COVID-19».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/638/1146/17 (№ 638/5941/16-ц) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 706 032 грн 75 коп та судового збору в сумі 7010 грн

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Вказує, що у дублікаті виконавчого листа міститься помилка, щодо визначення строку для пред`явлення його до виконання, а саме зазначення дати: 04.05.2020. Дублікат виконавчого листа ОСОБА_1 отримано лише 18.05.2020, тобто поза межами пред`явлення його до виконання,, що не є поважною причиною пропуску цього строку. Крім того, вказує, що судом не наведено мотивів визнання поважними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що у суду першої інстанції були наявні законні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки в судом було встановлено, що виконавчий лист було втрачено. Щодо розбіжностей між оригіналом виконавчого листа та його дублікатом, а саме , що в оригіналі зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 3 роки, а у дублікаті зазначено строк пред`явлення виконавчого листа - 04 травня 2020 року., зазначає, що дані доводи взагалі не заслуговують на увагу, оскільки дати є тотожними і строк пред`явлення виконавчого листа до виконання є однаковим у обох документах.

Стосовно строків подання заяви про поновлення строків за межами строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, зазначає, що дана обставина пов`язана з тим, що виконавчий лист видано Дзержинським районним судом м. Харкова лише 07 травня 2020 року, тобто через 3 дні після строку його пред`явлення до виконання, оскільки з 12 березня 2020 р. на усій території України установлено карантин (постанова Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу (COVID-19)» від 11.03.2020 р. № 211). Рада суддів України звернулась до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін, а також утриматися від відвідин суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлені судом обставини, на думку суду, є підставою для задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, однак, усупереч вимогам закону, судом розглянуто справу за відсутності ОСОБА_2 не повідомленої належними чином про дату, час і місце засідання суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат Матюшко Л.І.., зокрема, обґрунтовували доводи апеляційної скарги тією підставою, що суд першої інстанції ухвалив рішення без додержання норм процесуального права, оскільки ОСОБА_2 , як заінтересована особа, не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Так, основними засадами судочинства, відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Главою 7 «Судові виклики і повідомлення» розділу І ЦПК України визначений порядок повідомлення учасників справи про судовий розгляд справи.

Відповідно до частин 2, 5, 8 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення, у встановленому законом порядку, про дату, час та місце розгляду справи на 09.06.2020 року ОСОБА_2 .

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Частиною 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

За таких підстав вважати, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про розгляд справи, призначену на 09 червня 2020 року, немає, що є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 712/791/2012 та від 27 листопада 2019 року у справі № 752/23053/17.

З огляду на вказане, судове рішення підлягає скасуванню з підстав, які зазначені в пункті 3 частини 3статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення.

Щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа колегія суддів прийшла до висновку про її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вимогами статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 р., яке набуло чинності, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 706032 грн. 75 коп. заборгованості та суму судового збору у розмірі 7010 грн. 00 коп.

01 червня 2017 року Дзержинським районним судом за заявою представника ОСОБА_1 - Петрова В.Л. було видано виконавчий лист про стягнення суми з ОСОБА_2 на підставі вищевказаного рішення суду ( а.с. 120).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа задоволено та видано дублікат виконавчого листа №2/638/1146/17 (638/5941/16-ц) про стягнення з ОСОБА_2 суми коштів в розмірі 706032 грн. 75 коп., та судового збору в сумі 7010 грн. 00 коп.

У виконавчому листі зазначено, що рішення суду набрало законної сили 04 травня 2017 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 3 роки.( а.с. 130).

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа по даній справі, станом на час звернення із заявою, закінчився.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, ОСОБА_1 посилався на те, що дублікат виконавчого листа отримано стягувачем 18.05.2020 року, тобто після спливу строку на його пред`явлення до виконання, що є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів.

Також посилається на складнощі, що виникли в отриманні ним раніше дублікату виконавчого листа у зв`язку із обмеженнями, встановленими внаслідок введення на території України карантину.

Колегія суддів вважає, що зазначені ОСОБА_1 підстави свідчать про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дана позиція узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, котрий зокрема в справах "Шмалько проти України" від 20.07.2004 р. зазначив, що пункт 1 статті б гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень.

Якщо тлумачити статтю б як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю за їх виконанням.

Доводи апеляційного скарги не спростовують висновків суду щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи вищенаведене, оскільки суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм процесуального права, воно підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа № 638/5941/16-ц (№ 2/638/1146/17) до виконання.

Так як вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення нового рішення про відмову у задоволені заяви залишаються без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України, між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п. 3 ч. 3 ст.376, ст. ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 червня 2020 року скасувати і постановити нову.

Поновити ОСОБА_1 строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 638/5941/16-ц (№ 2/638/1146/17) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 706 032 (сімсот шість тисяч тридцять дві) грн 75 коп та судового збору в сумі 7010 (сім тисяч десять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 12 серпня 2020 року.