Єдиний унікальний номер 741/1369/19
Провадження № 2/741/208/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 30 липня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

позивача та її представника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки недійсними,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вона є інвалідом І групи та була власником житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,0691 га, кадастровий номер :01:040:0345, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за цією ж адресою. На початку 2019 року в зв`язку із погіршенням стану її (позивача) здоров`я між нею та ОСОБА_5 було узгоджено надання останньою їй (позивачу) догляду та матеріальної допомоги, як особі похилого віку, про що 26 червня 2019 року були укладені договори дарування вищезазначених житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки. Укладаючи ці договори вона (позивач), будучи особою похилого віку, помилялася щодо їх правової природи, прав та обов`язків, які виникнуть після їх укладення між сторонами договорів, і така помилка для неї має істотне значення. Через три дні після укладення цих договорів, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 померла, спадщину після смерті якої прийняли чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 просила суд визнати недійсними:

- договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0691 га, кадастровий номер :01:040:0345, укладений 26 червня 2019 року між нею та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б., зареєстрований у реєстрі за № 347;

- договір дарування земельної ділянки площею 0,0691 га, кадастровий номер :01:040:0345, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в АДРЕСА_1 , укладений 26 червня 2019 року між нею та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б., зареєстрований у реєстрі за № 349.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, просили їх задовольнити, позивач пояснила, що ОСОБА_5 була її племінницею та саме вона займалася організацією укладення спірних договорів. Вона (позивач) підписувала договори, але у зв`язку із похилим віком та станом здоров`я помилилася відносно правової природи правочину. Через три дні після укладення договорів ОСОБА_4 померла. Син ОСОБА_5 у категоричній формі повідомив, що не буде доглядати за нею та своєму батьку (чоловіку ОСОБА_5 ) не дозволить цього робити. На даний час у житловому будинку АДРЕСА_1 ніхто не проживає, вона (позивач) сплачує комунальні платежі та доглядає за ним.

У судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про виключення з числа відповідачів ОСОБА_4 , оскільки він відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

У судове засідання відповідачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Суд розглядає справу у відсутності відповідачів за наявними у ній доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 23 жовтня 2015 року є інвалідом І групи, у зв`язку із чим потребує стороннього догляду, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 (а.с. 5) та копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 022768 (а.с. 6).

26 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договори дарування житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,0691 га, кадастровий номер :01:040:0345, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за цією ж адресою, відповідно до яких ОСОБА_2 безоплатно передала у власність ОСОБА_5 належні їй на праві власності указані об`єкти нерухомого майна. Ці договори були посвідчені приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б. та зареєстровані у реєстрі відповідно за № 347 та № 349, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7-12).

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помела, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16).

З копії спадкової справи № 69/2019 до майна померлої ОСОБА_5 (а.с. 46-57) вбачається, що спадщину після її смерті прийняв чоловік ОСОБА_3 , на ім`я якого 27 січня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Син спадкодавця - ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 229 ЦК України встановлено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, установлених законом.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин, учинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент учинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. Помилка, допущена внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін, не є підставою для визнання правочину недійсним.

Правочини, вчинені внаслідок помилки належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, розуміється помилка щодо, зокрема, природи правочину, прав та обов`язків сторін.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 522/9562/16-ц.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 вважала, що при укладенні спірних договорів було узгоджено надання ОСОБА_5 догляду та матеріальної допомоги їй, як особі похилого віку.

Суд вважає, що похилий вік позивача та стан її здоров`я на момент укладення спірних договорів вплинув на можливість правильного сприйняття позивачем певних фактів та обставин.

Таким чином, позивач фактично помилилася відносно правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між сторонами.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Клопотання представника позивача про виключення ОСОБА_4 з числа відповідачів не підлягає задоволенню у зв`язку із тим, що така процесуальна дія, як виключення з числа відповідачів, не передбачена ЦПК України.

Ураховуючи те, що позивач звернулася до суд з цим позовом у 2019 році, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 229, 717 ЦК України, ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним:

- договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0691 га, кадастровий номер :01:040:0345, укладений 26 червня 2019 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б., зареєстрований у реєстрі за № 347;

- договір дарування земельної ділянки площею 0,0691 га, кадастровий номер :01:040:0345, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в АДРЕСА_1 , укладений 26 червня 2019 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б., зареєстрований у реєстрі за № 349.

У задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Дорошенка Григорія Миколайовича про виключення ОСОБА_4 з числа відповідачів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у сумі по 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв