ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» серпня 2020 року м. Херсон

Справа № 661/1426/20 Провадження № 22-ц/819/1219/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Ведяшкіної Ю. В. від 27 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між банком та ОСОБА_1 договору від 11 грудня 2008 року останній отримав кредит у розмірі 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір.

Відповідач, у порушення умов договору, належним чином зобов`язання за договором не виконував, внаслідок чого станом на 21 січня 2020 року має заборгованість в сумі 19 922,01 грн, яка складається з: 195,70 грн заборгованості за кредитом; 14 177,59 грн заборгованості по відсотками за користування кредитом; 4 361,96 грн заборгованості за пенею та комісією; штрафів: 250 грн фіксована частина; 936,76 грн процентна складова, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 травня 2020 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 11 грудня 2008 року у розмірі 195,70 грн, що утворилася станом на 31 січня 2020 року, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 20,60 грн, а всього 216,30 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просило рішення суду, в частині відмови у стягненні процентів та неустойки за кредитним договором, скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що суд першої інстанції не взяв до уваги, як доказ укладення кредитного договору і погодження між сторонами істотних умов договору, довідку про умови кредитування, підписану відповідачем.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву в частині стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції врахував, що відповідач фактично отримав та використав кредитні кошти, які в добровільному порядку не повернув, а відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Справа переглядається в апеляційному порядку в частині оскаржених висновків суду.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції у частині оскарження погоджується частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 11 грудня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 200 грн, з базовою процентною ставкою 2,5 % на місяць на залишок заборгованості та отримано картку № НОМЕР_1 /а. с. 9/.

Позичальником використовувалися кредитні кошти, проте, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11 грудня 2008 року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 11 грудня 2008 року, підписану ОСОБА_1 .

Згідно вище зазначеної довідки, базова відсоткова ставку за користування кредитом становить 2,5 %, розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, визначено розмір комісії, пені, штрафів /а. с. 10/.

Таким чином, сторони узгодили сплату процентів за користування кредитними коштами, пені і штрафів.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 видавалася кредитна картка: НОМЕР_1 , яка відкрита 11 грудня 2008 року з терміном дії до 12/11 /а. с. 38/.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначило та не заперечувало, що станом на 30 грудня 2011 року заборгованість ОСОБА_1 по відсоткам за ставкою 30 % річних складає 179,34 грн.

З огляду на викладене, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 179,34 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення неустойки колегія суддів керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Довідкою про умови кредитування передбачено стягнення з позичальника пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір якої визначається наступним чином: пеня(1) - базова відсоткова ставка за користування кредитом/ 30 , яка нараховується за кожен день прострочення кредиту + пеня(2)- 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 та більше днів при наявності прострочення на суму, більше 50 грн, а також штрафу при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, більш ніж на 120 днів, який складається з 250 грн фіксована частина + 5 % від ціни позову процентна складова.

Враховуючи вище зазначене та положення статті 549 ЦК України, відповідно до якої, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за пенею в сумі 970,00 грн, при цьому правові підстави для стягнення штрафів (фіксована частина, процентна складова) відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі вище зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті процентів та неустойки підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового судового рішення про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 179,34 грн та пеню у розмірі 970 грн, в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту рішення суду не оскаржувалося, а тому колегією суддів не переглядалося.

Згідно вимог ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, враховуючи пропорційність задоволених вимог Банку, рішення суду у частині стягнення з відповідача на користь Банку судового збору сплаченого останнім при подачі позовної заяви підлягає зміні зі збільшенням його розміру до 212 грн. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь Банку судовий збір, сплачений останнім при подачі апеляційної скарги, пропорційно задоволених вимог Банку (78 %), у розмірі 2 759,334 грн (3 153,00 грн х 78 %), сплачений при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 травня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті процентів та неустойки скасувати, ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 179,34 грн та пеню у розмірі 970 грн.

Це ж рішення у частині стягнення судового збору змінити, збільшивши розмір витрат по сплаті судового збору з 20 грн 60 коп. до 212 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини її вимог 2 759,34 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова