Справа № 140/1978/19
Провадження № 22-ц/801/1172/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 рокуСправа № 140/1978/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Панасюка О. С., Берегового О. Ю.,

за участю секретаря Куленко О. В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воробіївської сільської ради Немирівського району Вінницької області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини на житловий будинок та земельну ділянку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Марусичем Максимом Сергійовичем, на рішення Немирівського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 19 лютого 2020 року в м. Немирові суддею цього суду Алєксєєнком В. М., дата складання його повного тексту не відома,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Воробіївської сільської ради Немирівського району Вінницької області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини на житловий будинок та земельну ділянку, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка. 02 квітня 1992 року ОСОБА_3 склала заповіт про те, що належний їй житловий будинок вона заповідає дочці ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але право на спадщину у встановленому законом порядку не оформила, при цьому від спадщини не відмовлялась. 17 серпня 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт про те, що садибний житловий будинок АДРЕСА_1 з присадибною ділянкою 0,25 га по АДРЕСА_1 вона заповідає дочці ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла у с. Воробіївка Немирівського району Вінницької області. Позивач займалась виготовленням технічної документації на вказані будинок та земельну ділянку, оскільки у її матері такої не було, та саме тому вона звернулася до державного нотаріуса із заявою при прийняття спадщини за заповітом лише 09 листопада 2018 року, однак отримала відмову у зв`язку з пропуском строку звернення із цією заявою та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Наявність спадкового майна підтверджується технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 від 11 жовтня 2018 року, довідкою про технічний стан нерухомого майна від 11 жовтня 2018 року та довідкою № 640 від 11 жовтня 208 року.

Пославшись на викладене та на те, що позивач не знала про існування заповіту, складеного на її користь, а спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, тому не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, ОСОБА_1 , просила суд вважати причину пропуску строку для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 з присадибною ділянкою 0,25 га по АДРЕСА_1 , поважною та визначити додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю три місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, позивач, пославшись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 263 ЦПК України про законність і обґрунтованість судового рішення, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 07 травня 1957 року матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_4 (а. с. 7).

Згідно з дублікатом заповіту, виданим 17 серпня 2011 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження про те, що належний їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Воробіївка Немирівського району Вінницької області, вона заповідає своїй дочці ОСОБА_4 (а. с. 9).

17 серпня 2011 року виконкомом Воробіївської сільської ради Немирівського району Вінницької області видано довідку № 288 про те, що жилий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з присадибною ділянкою 0,25 га, належить ОСОБА_4 згідно заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 02 квітня 1992 року виконкомом Воробіївської сільської ради Немирівського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 2 (а. с. 10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21 травня 2013 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Немирові Немирівського району Вінницької області (а. с. 6).

11 жовтня 2018 року Комунальним підприємством «Немирівське районне бюро технічної інвентаризації» видано довідку № 640 про те, що по даним архіву станом на 01 січня 2013 року на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та іншими особами право власності не зареєстровано (а. с. 11).

11 жовтня 2018 року Комунальним підприємством «Немирівське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , замовником якого є ОСОБА_7 (а. с. 13-16).

31 січня 2019 року Немирівська державна нотаріальна контора Вінницької області направила представнику ОСОБА_1 - Марусичу М. С. лист за № 106/02-14, у якому надала відповідь на його лист від 09 листопада 2018 року, який згідно відмітки, проставленої на конверті, був направлений 24 січня 2019 року та надійшов до нотаріальної контори 30 січня 2019 року, щодо направлення копій документів, необхідних для подачі заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заповіту від 30 серпня 2011 року (а. с. 17).

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положеннями ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийнятті спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У п. п. 1, 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 міститься роз`яснення, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; незнання про існування заповіту; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що вона протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, а саме з 20 травня 2013 року, з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема не подання до нотаріальної контори такої заяви було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, отже підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем, про наявність заповіту дізналася поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, отже такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця при подані заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів місця проживання на час відкриття спадщини як спадкодавця, так і спадкоємця, та доказів, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_4 за заповітом, зокрема самого заповіту від 30 серпня 2011 року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що позивач ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначає коли саме вона дізналась про існування заповіту та не надає доказів звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і отримання постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а посилання на наявність таких є безпідставними, оскільки 09 листопада 2018 року її представник направляв до нотаріальної контори не таку заяву, а лист про надання інформації та отримав на нього лист-відповідь з роз`ясненням порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Марусичем Максимом Сергійовичем, залишити без задоволення, рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

О. Ю. Береговий

Текст постанови виготовлено 04 серпня 2020 року.