Ухвала

31 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 337/3472/19

провадження № 61-12592ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Координаційного центру з надання правової допомоги про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі.

Позов обґрунтовано тим, що 18 травня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора Другого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

16 липня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку з реорганізацією.

Своє звільнення ОСОБА_1 вважав незаконним. Так, 13 травня 2019 року він отримав попередження про наступне вивільнення, йому були запропоновані вакантні посади в Запорізькому місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Згідно з положенням від 02 липня 2012 року № 967/5 центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. На час його звільнення працювало понад 100 територіальних відділень Координаційного центру. В порушення частини третьої статті 49-2 КЗпП України йому не запропонували вакантні посади керівників територіальних відділень Координаційного центру.

Крім того, як зазначав позивач, скорочення чисельності або штату в Другому Запорізькому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги не відбулось, тому згідно з положеннями статті 36, пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України дія трудового договору повинна була продовжитись. На даний час Другий Запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги знаходиться в стадії припинення, відомості про його правонаступника в реєстрі відсутні. Тому перехід прав та обов`язків, в тому числі трудових відносинах, до правонаступника не відбувся.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив суд: визнати незаконним наказ Координаційного центру з надання правової допомоги від 16 липня 2019 року № 284-К про його звільнення з посади директора Другого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та поновити його на роботі на зазначеній посаді.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтував тим, що звільнення позивача відбулось із дотриманням всіх передбачених чинним законодавством вимог, зокрема частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо запропонування іншої роботи в Запорізькому місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

ОСОБА_1 21 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Разом із касаційною скаргою заявник подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду він отримав 24 липня 2020 року засобами поштового зв`язку, на підтвердження зазначеного надав копію конверта апеляційного суду про направлення йому копії постанови з трек-номером 274 та витяг з офіційного веб-порталу Акціонерного товариства «Укрпошта» про відстеження поштового посилання за трек-номером 274.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є згідно із статтею 390 ЦПК України підставою для його поновлення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

ОСОБА_1 у касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року заявник зазначає застосування судами норм права, щодо визначення моменту переходу прав та обов`язків до правонаступника при реорганізації юридичних осіб, без урахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 910/25312/14 Верховного Суду, та правових висновків, викладених у постановах від 25 листопада 2019 року у справі № 296/145/16-ц та від 31 травня 2019 року у справі № 910/1879/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки судами не досліджено зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження в цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року.

Витребувати з Хортицького районного суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи № 337/3472/19.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик