Справа № 314/4956/19
Провадження № 2/314/365/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.06.2020 року м. Вільнянськ

Справа № 314/4956/19;

провадження № 2/314/365/2020;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні у м. Вільнянськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Борисенкова В.С.,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач звернулася до суду 31.10.2019 року з позовом до ОСОБА_2 про про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 07.10.1999 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , відділом РАГС Енергодарської МР Запорізької області був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 342. Від вказаного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 (свідоцтво про народження, видане Шевченківським РАЦС Запорізького міського управління юстиції від 26.12.2002 року, актовий запис № 1221). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2011 року у цивільній справі № 2-1815/2011 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням цього ж суду від 23.03.2015 року у цивільній справі № 335/638/15-ц з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 643,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 28.01.2012 року. На виконання вказаного судового рішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 06.07.2015 року було видано виконавчий лист, який на теперішній час перебуває на примусовому виконані у Вільнянському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (Вільнянському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області) та виконується в межах виконавчого провадження ВП № 57462320. З 28 січня 2015 року у відповідача ОСОБА_2 постійно накопичувалась заборгованість зі сплати аліментів, при цьому, аліменти він сплачував частково, в зв`язку з чим станом на 02.05.2019 року утворилась заборгованість на загальну суму, що складає 25719,37 грн. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 04.09.2019 року за вих. № 16.15-38/19326, складеним старшим державним виконавцем Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Владиченко В.О. Відповідно до ст. 196 СК України, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Виходячи із того, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 155629,07 грн., тобто перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, то позивач вважає, що стягненню підлягає неустойка (пеня) в межах наявної заборгованості по аліментах, тобто 25719,37 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник у судовому засіданні на позові наполягали, просили задовольнити в повному обсязі, на тих підставах, що в ньому зазначені, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 23-24).

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Вислухавши позивача та її представника, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши надані докази, суд

встановив

рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2015 року у цивільній справі № 335/638/15-ц з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 643,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 28.01.2012 року. На виконання вказаного судового рішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 06.07.2015 року було видано виконавчий лист, який на теперішній час перебуває на примусовому виконані у Вільнянському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (Вільнянському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області) та виконується в межах виконавчого провадження ВП № 57462320. З 28 січня 2015 року у відповідача ОСОБА_2 постійно накопичувалась заборгованість зі сплати аліментів, при цьому, аліменти він сплачував частково, в зв`язку з чим станом на 02.05.2019 року утворилась заборгованість на загальну суму, що складає 25719,37 грн.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 3 статті 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

При цьому, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 23.06.2007 року (а.с. 5).

З рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2015 року у цивільній справі № 335/638/15-ц вбачається, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 643,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 28.01.2012 року. (а.с. 7-8).

На виконання вказаного судового рішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 06.07.2015 року було видано виконавчий лист, який на теперішній час перебуває на примусовому виконані у Вільнянському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (Вільнянському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області) та виконується в межах виконавчого провадження ВП № 57462320 (а.с. 9).

З 28 січня 2015 року у відповідача ОСОБА_2 постійно накопичувалась заборгованість зі сплати аліментів, при цьому, аліменти він сплачував частково, в зв`язку з чим станом на 02.05.2019 року утворилась заборгованість на загальну суму, що складає 25719,37 грн.. що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам (а.с. 1-11).

Отже, ОСОБА_2 , з урахування вимог ч. 3 ст. 181 зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. У зв`язку з цим на нього покладається тягар доведення протилежного, однак, відповідач не надав до суду заперечень на позовну заяву, не спростував обставин позову, а тому, суд приходить до висновку про наявність суми заборгованості у розмірі 25719,37 грн., з якої випливає відповідальності зі сплати відповідної неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?р=(А1?1%?Q1)+(А2?1%?Q2)+........(An?1%?Qn), де:

?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18.

Отже, виходячи із вказаної правової позиції Верховного Суду та розрахунку заборгованості, який розраховано державним виконавцем, розмір неустойки (пені) за аліментами за період 28.01.2015 року по 02.05.2019 року загальна сума пені за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 155629,07 грн.

Враховуючи, приписи ст. 196 СК України та виходячи із того, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 155629,07 грн., тобто перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, з урахуванням позиції позивача, стягненню підлягає неустойка (пеня) в межах наявної заборгованості за аліментами, тобто у розмірі 25719,37 грн.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, що підтверджені доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення аліментів є законними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 194, 195, 196 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 25719 (двадцять п`ять тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 37 копійок.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 16.06.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

16.06.2020