Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5823/13-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л.Й.
Категорія 26 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Талько О.Б., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №285/5823/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 29 січня 2014 року суддею Савицькою Л.Й. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», Банк) звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 0 (далі - кредитний договір) за яким відповідач отримав кредит у сумі 26274,51 доларів США, що дорівнює еквіваленту 127423,49 грн, строком до 26 червня 2015 року, зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом.

Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 26 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 08 липня 2013 року становила 32491,65 доларів США, що еквівалентно 259705,74 грн та складалася з: 21684,31 доларів США заборгованості за кредитом, 8936,75 доларів США заборгованості за процентами та 1870,59 доларів США пені.

ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 08 липня 2013 року у розмірі 32491,65 доларів США, що еквівалентно 259705,74 грн та складалася з: 21684,31 доларів США заборгованості за кредитом; 8936,75 доларів США заборгованості за процентами; 1870,59 доларів США пені.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 26 червня 2008 року № 0 у сумі 32491,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08 липня 2013 року становить 259705,74 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 2597,05 грн (а.с.73 т.1).

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2015 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено у виконавчому провадженні стягувача ПАТ «УкрСиббанк на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с.104 т.1).

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2014 року залишено без задоволення (а.с. 178 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 14 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2014 залишено без змін (а.с.270-271 т. 1).

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 14 березня 2017 року скасовано, справу № 285/5823/13-ц передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 44-52 т.2).

11 березня 2020 року під час нового розгляду справи Житомирським апеляційним судом залучено до участі у справі правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід» (а.с. 106-109, 139-151,158-159 т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила скасувати заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2014 року та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову у частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32491,65 доларів США, вирішити питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 187-191 т. 1).

Зазначала, що додатковою угодою від 04.02.2009, яку вона не підписувала, збільшено обсяг її відповідальності за договором поруки, а тому порука є припиненою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», назву якого змінено на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №0 за яким відповідач отримав кредит у сумі 26 274,51 доларів США, строком до 26 червня 2015 року, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом.

Відповідно до пункту 1.2 додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 0 від 26 червня 2008 року позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 394,09 доларів США у день сплати ануїтентних платежів.

Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 26 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», назву якого змінено на ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_2 укладено договір поруки № , згідно якого відповідач зобов`язався відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1

04 лютого 2009 року між банком та позичальником укладена додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, якою змінено схему погашення кредиту та змінено кінцевий термін повернення кредиту.

04 лютого 2009 року між банком та поручителем укладена додаткова угода до договору поруки, якою поручитель надала свою згоду на вказану зміну основного зобов`язання.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка згідно розрахунку банка, станом на 08 липня 2013 року становила 32 491,65 доларів США, що еквівалентно 259 705,74 грн та складалася з: 21684,31доларів США заборгованості за кредитом, 8 936,75 доларів США заборгованості за процентами та 1 870,59 доларів США пені.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що станом на 16 травня 2013 року ОСОБА_1 було прострочено виконання зобов`язань щодо повернення за кредитним договором кредиту та нарахованих процентів у сумі 32 491,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08 липня 2013 року становить 259 705,74 грн, з яких: 21 684,31 доларів США, що за офіційний курсом НБУ становить 173 322,69 грн - заборгованість за кредитом, 8936,75доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 71 431,44 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 918,34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 7 340,29 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 952,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 7 611,32 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Тому, суд на підставі статей 525, 526, 554 ЦК України вважав позовні вимоги обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними доказами і підлягають задоволенню.

Суд також виходив з того, що порука не припинилася і заборгованість підлягає стягненню із відповідачів у солідарному порядку.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції на час спірних правовідносин) порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що погашення заборгованості за кредитом визначено періодичними платежами (пункт 1.2.2 кредитного договору, пункт 2.1 додаткової угоди № 1 до кредитного договору), і прострочення сплати боржником періодичних платежів розпочалося із 25 грудня 2008 року, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 08 липня 2013 року (а. с. 5-6 т. 1).

Суд першої інстанції не врахував, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів по 394,09доларів США, у зв`язку з чим порука ОСОБА_2 за окремими платежами з 05.06.2013 (за шість місяців до дати звернення до суду, якою є 05.12.2013) по 08.07.2013 (в межах позовних вимог, враховуючи, що Банк просить стягнути борг станом на 08.07.2013) не припинилась. Отже, суд дійшов помилкового висновку про солідарну відповідальність боржника та поручителя поза межами цього строку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням колегією суддів нового судового рішення про часткове задоволення позову, стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 432,22 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 12025,44 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь цього Товариства 32059,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 891973,49 грн, заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 26 червня 2008 року № 0.

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачами не оспорювався та не спростований, а тому суд апеляційної інстанції виходив із встановленої судом першої інстанції суми боргу.

Доводи ОСОБА_2 про те, що додатковою угодою №1 від 04 лютого 2009 року, яку вона не підписувала, збільшено обсяг її відповідальності за договором поруки, а тому порука є припиненою, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними. Так, розмір процентів за користування кредитом (12,5 %) цією додатковою угодою не змінювався, а продовження нею строку дії кредитного договору з 26 червня 2015 року до 26 червня 2017 року також не збільшило обсягу відповідальності поручителя, оскільки позивач 31.07.2013, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, надіслав відповідачам досудову вимогу про дострокове виконання договірних зобов`язань по кредитному договору, у якій просив у добровільному порядку протягом 31 дня з дати одержання вимоги погасити заборгованість за кредитним договором (а.с.42-45 т.1). Таку вимогу ОСОБА_2 отримала 05.08.2013 (а.с. 46 т. 1). Отже, у зв`язку із зміною строку виконання основного зобов`язання,право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припинилося (висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі №202/4494/16-ц).

Таким чином, додаткова угода №1 від 04 лютого 2009 року до договору поруки №0 від 26 червня 2008 року (а.с. 34 т. 1) не має правового значення для вирішення спору, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про витребування оригіналу цієї угоди та призначення у справі почеркознавчої експертизи з метою встановлення обставин, чи дійсно така угода підписувалася поручителем ОСОБА_2 .

Факт підписання кредитного договору, додаткової угоди до нього, графіку платежів, договору застави транспортного засобу основним боржником ОСОБА_1 не заперечувався. Також поручитель ОСОБА_2 не заперечувала факт підписання договору поруки. Копії відповідних документів додані до позовної заяви, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для витребування їх оригіналів.

Посилання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 щодо застосування позовної давності до спірних правовідносин є безпідставними та до уваги судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки перешкод заявити таке клопотання суду першої інстанції у відповідачки не було. Як свідчать матеріали справи ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про розгляд справи (а.с. 58, 66 т.1), як і ОСОБА_1 (а.с. 57 т.1). Підстав для зменшення пені суд апеляційної інстанції також не вбачає.

Позивачем понесено 2597,05 грн судових витрат (а.с. 1 т. 1), а відповідачем ОСОБА_2 - 6568,84 грн (а.с. 125, 186, 195, 205-206, 227 т.1, а.с. 5 т. 2), які стягуються зі сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2014 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід» (місцезнаходження: Львівська область, м. Дрогобич, вул.Верхратського, буд. 1, кв. 6, ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 26 червня 2008 року №0 у сумі 432,22доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 12025,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід» (місцезнаходження: Львівська область, м. Дрогобич, вул.Верхратського, буд. 1, кв. 6, ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 26 червня 2008 року №0 у сумі 32059,43доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 891973,49 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід» (місцезнаходження: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Верхратського, буд. 1, кв. 6, ) судові витрати у розмірі по 17,27 грн з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід» (місцезнаходження: Львівська область, м. Дрогобич, вул.Верхратського, буд. 1, кв. 6, ) судові витрати у розмірі 2562,50грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід» (місцезнаходження: Львівська область, м. Дрогобич, вул.Верхратського, буд. 1, кв. 6, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 6481,47 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 10 серпня 2020 року.