Справа № 503/1097/20
У Х В А Л А

"12" серпня 2020 р. м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та посилається на те, що ним пред`явлений позов про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу в розмірі 138600 гривень. Відповідач, будучи зобов`язаним повернути грошові кошти до 31.12.2017 року, борг до цього часу не повернув. Як стало відомо заявнику, ОСОБА_2 вирішив позбавитись належного йому майна з метою уникнення сплати боргу, що утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову. Тому ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0256 для ведення фермерського господарства, що розташована на території Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, та належить ОСОБА_2 .

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України заява ОСОБА_1 про забезпечення позову розглянута без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи в порядку ч.1 ст.153 цього ж Кодексу.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що до Кодимського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Встановлено, що заявник не надав суду жодного доказу на підтвердження існування реальної загрози вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження у будь-який спосіб земельної ділянки. Крім того, додана заявником копія Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку не може, за відсутності інших належних та допустимих доказів, однозначно підтверджувати факт належності вказаного об`єкта нерухомого майна відповідачу.

З огляду на це, суд вважає, що заява про забезпечення позову є передчасною та підстави для накладення арешту на земельну ділянку відсутні. Тому у задоволенні заяви, поданої ОСОБА_1 , належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 12 серпня 2020 року.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О. Калашнікова