Єдиний унікальний номер 235/6529/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/2034/20
Справа № 235/6529/16-ц Головуючий в суді 1-ї інстанції Величко О.В.
Провадження № 22-ц/804/2034/20 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Космачевської Т.В., Мірути О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 235/6529/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобізнес Україна», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2020 року про забезпечення позову (суддя Величко О.В.), -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство «КБ «Експобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за договором кредиту від 17 січня 2008 року в сумі 47011,08 доларів США та прострочену заборгованість за комісією в сумі 6239,71 грн.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 грудня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто заборгованість за договором кредиту в сумі 32094,37 доларів США та прострочену заборгованість за комісією у сумі 6239,71 грн.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року у даній справі замінено позивача ПАТ «Експобанк» його правонаступником Григор`євим Миколою Віталійовичем.

19 листопада 2019 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено та скасовано заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 грудня 2016 року.

28 листопада 2019 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову через відсутність доказів про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, окрім припущення про те, що приватним виконавцем буде закрито виконавче провадження.

04 грудня 2019 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області задоволено заяву ОСОБА_1 та забезпечено позов шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди щодо будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та накладено арешт на всі грошові кошти на банківських рахунках Акціонерного товариства «Укрсиббанк» та Акціонерного товариства «Універсал Банк».

Постановою Донецького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року ухвалу суду першої інстанції від 04 грудня 2019 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чорний І.В. звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2019 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову, яка була скасована постановою Донецького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року з підстав неспівмірності суми забезпечення із позовними вимогами. Представник позивача з урахуванням зауважень колегії суддів апеляційної інстанції, викладених в постанові від 05 лютого 2020 року, повторно просив про забезпечення позову, вимоги якого є співмірними із сумою забезпечення та стосуються лише рахунків в АТ «Укрсиббанк», шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 та містяться на рахунках АТ «Укрсиббанк», в розмірі 3831,19 доларів США та 98,33 гривень.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ПАТ «КБ Експобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України.

Постановою Донецького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2020 року скасовано та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Підставою скасування ухвали апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову від 12 лютого 2020 року повторна та є зловживанням процесуальними правами і залишив її без розгляду, в той час як зазначена заява подана позивачем з урахуванням постанови Донецького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, якою ухвалу суду першої інстанції від 04 грудня 2019 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду щодо заяви про забезпечення позову від 02 грудня 2019 року , яка до теперішнього часу не розглянута.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чорного Івана Васильовича про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться рахунках АТ «Укрсиббанк» (місцезнаходження м.Київ, вул.Андріївська, 2/12, , МФО 351005, ІПН 91) в розмірі 3831,19 доларів США та 98,33 гривень.

З вказаною ухвалою не погодилася відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович та оскаржила її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2020 року про забезпечення позову та відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову. Також просить постановити окрему ухвалу, вказавши суду першої інстанції на нерозумність строків розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що представник позивача повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, і це питання вже було вирішено ухвалою Красноармійського суду від 28 листопада 2019 року.

Вважає, що в своїй ухвалі суд не зазначив чому прийшов до висновку, які саме наявні та чи дійсно існують підстави вважати, що невжиття заходу забезпечення позову може ускладнити або унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у разі його задоволення. Жодного посилання на будь-яку обставину суд не навів, окрім формального зазначення підстав, визначених законом без жодного посилання на встановлені факти, докази або обставини, які свідчать про те, що відповідач вчинює якісь дії які свідчать про ухилення від виконання рішення суду якого ще не існує.

Зазначає, що підстави для звернення із повторною заявою про забезпечення позову не змінились у порівнянню із первинною заявою, яку не було задоволено судом. А тому подання повторної заяви з тих же підстав є процесуальним зловживанням представника позивача. На думку відповідача, представник позивача ввів в оману суд та приховав факт того, що наразі відкрито виконавче провадження №59292501 приватним виконавцем виконавчого округа міста Києва Івановим А.В. Вказане виконавче провадження знаходиться в стані примусового виконання на підставі виконавчого листа від 17.01.2017 № 235/6529/16-ц.

Постановою виконавця від 05.06.2019 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми звернення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 35 303,81 доларів США та 13494,75 грн. Постановою виконавця від 07.06.2019 року було накладено арешт на всі грошові кошти відповідача в межах суми звернення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 35 303,81 доларів США та 13494,75 грн. Постановою виконавця від 11.06.2019 року було накладено арешт на нерухоме майно домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач зверталася до приватного виконавця із заявою, яку виконавець отримав 02.12.2012 року згідно із вхідного штемпелю, та просила закінчити виконавче провадження у зв`язку із скасуванням заочного рішення суду та призначенням розгляду справи у загальному порядку. Однак, згідно інформаційної довідки з Автоматичної системи виконавчих проваджень станом на 13.05.2020 року виконавче провадження триває, виконавець проігнорував заяву відповідача про скасування рішення суду та проводить активні дії по стягненню грошових коштів з арештованих рахунків, зокрема звертається із заявою до Подільського районного суду м. Києва із заявою про розкриття банківської таємниці.

09.12.2019 року до суду першої інстанції представником відповідача було направлено заяву, якою просили суд направити копію ухвали про скасування заочного рішення суду сторонам. Але ця заява була проігнорована, суд не направив позивачу цю ухвалу, а позивач не повідомив виконавця про необхідність закінчити виконавче провадження, зловживаючи своїми правами. Позивач, знаючи про те, що на все майно та рахунки відповідача вже накладено арешт приватним виконавцем, звертається до суду, щоб суд також здійснив заходи забезпечення позову. Це є прямою ознакою зловживання процесуальними правами. При цьому позивач не наводить обставин, які надають змогу прийти до висновку про те, що відповідачка створює умови для унеможливлення виконання майбутнього рішення суду або ще якось перешкоджає. Відповідачка не може в повній мірі простояти протизаконним діям приватного виконавця, так як відповідачці не направляють процесуальних документів ані суд, ані позивач, ані приватний виконавець, що суттєво ускладнює своєчасність звернення за захистом своїх прав.

Зазначає, що відповідач намагається активно приймати участь у розгляді справи, та заінтересована у скорішому вирішенні справи, а не затягуванню, як того хоче позивач з метою, поки будуть тривати судова тяганина, стягнення коштів з арештованих рахунків без наявного законного рішення суду. Так приватний виконавець в рамках свого виконавчого провадження спрямовував три платіжні вимоги від 17 липня 2019 року, від 17 липня 2019 року та від 19 вересня 2019 року, кожна з котрих на суму 13494.75 грн.При цьому жодних дій для приховування майна або коштів відповідачка не вчинює протягом тривалого часу, майже останнього року. А тому є необґрунтованими будь - які думки про те, що відповідачка може своїми діями ускладнювати або унеможливлювати виконання рішення суду в майбутньому.

Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував, що за п.2.2. розділу 2 Договору Кредиту і забезпечення № 318/ак-2008 від 17.01.2018 року позивальник передає у заставу автомобіль ГАЗ 3302, тобто кредитне зобов`язання було забезпечено заставою. А тому є надуманими ббудь-які неможливості або труднощі невиконання рішення суду, якщо таке буде.

Згідно листа Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області вже накладено арешт на автомобіль ГАЗ 3302, який є заставним майном. Відповідно до листа АТ «УКРСИББАНК» вже накладено арешт у сумі 98,33 грн. та 3831,19 доларів США. Відповідно до листа банка, накладено арешт на поточні рахунки відповідачки у AT КБ ПриватБанк в сумі 32094.37 грн. та 12267.95 грн. Відповідно до листа банка, накладено арешт на рахунки відповідачки у AT „Ощадбанк", в тому числі і для здійснення соціальних виплат. Відповідно до листа банка, накладено арешт на поточні рахунки відповідачки у AT Універсалбанк" в сумі 35303.81 грн. та 13494.75 грн. Зазначає, що все це зайві заходи, які не є необхідним для вирішення спору у цивільній площині. Виконання майбутнього рішення суду можливо заставленим транспортним засобом, який вже арештований, та нерухомим майном, яке також арештовано. Тому арешт на всі банківські рахунки, є подвійним арештом та не є співмірним із ціною позову. Крім того, ціна позову є надмірно роздутою та не відповідає тілу кредиту, а також засадам розумності, а тому враховувати необхідно саме тіло кредиту, а не всю ціну позову, яка є безпідставною.

Крім того, зазначає, що справа в суді першої інстанції більше 5 місяців, що вже є нерозумним строком. А тому застосування протягом всього часу заходів забезпечення, які не переривались, бо були розпочаті приватним виконавцем, є надмірним тягарем для відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Сторони та їх представники в судове засідання апеляційного суду не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції врахував обраний позивачем на підставі ст.150 ЦПК України захід забезпечення позову, невжиття якого може ускладнити або унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у разі його задоволення та прийшов до висновку про наявність підстав для вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2 і знаходяться рахунках АТ «Укрсиббанк».

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, основною метою такого забезпечення представник позивача зазначив наявністю ризику відчуження майна боржником, при цьому в обґрунтування послався на ухилення останнього від виконання заочного рішення суду від 15.12.2016 року, виконання якого триває на час звернення з даною заявою (виконавчий лист видано 17.01.2017р.), не зважаючи на скасування 19.11.2019 року Краснормійським міськрайоним судом вказаного заочного рішення (а.с.1-4).

Дійшовши висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не здійснив перевірки та оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення, не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. У ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість ухилення відповідача від виконання в подальшому судового рішення.

За таких обставин судом не повно з`ясовано всі обставини справи та в оскаржуваній ухвалі не мотивоване прийняте рішення, чим порушено норми процесуального права, оскаржуване рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.05.2020 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобізнес Україна», про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено та скасовано обраний судом захід забезпечення позову.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що при вирішенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції ухвалив рішення без додержання норм процесуального права, та те, що для вирішення цього питання по суті немає необхідності додаткового з`ясування обставин справи та їх оцінки, оскаржуване рішення, відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, задовольнити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2020 року скасувати.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чорного Івана Васильовича про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 29 липня 2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв