Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2025/19 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 45 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №283/2025/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Біт Групп», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Малинського районного суду Житомирської області, ухвалене 05 березня 2020 року суддею Тимошенком А.О. у м. Малині, повний текст рішення складено 10 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила: визнати цивільним відповідачем за її позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Біт Групп» в особі директора Петрова В.І. (далі - Товариство); стягнути з відповідача на її користь 300000 грн на відшкодування моральної шкоди та 7000 грн - матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 17 липня 2017 року о 7 год. на автодорозі «Київ-Ковель-Яготин», на 123 км траси Е373 з вини працівника Товариства ОСОБА_3 , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій загинув її чоловік ОСОБА_4 , який є також працівником Товариства. ОСОБА_3 вчинив ДТП під час виконання трудових обов`язків, що встановлено вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року, а тому у відповідності до ст. 1172 ЦК України саме Товариство має нести відповідальність за завдану його працівником шкоду під час виконання ним трудових обов`язків.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 28 січня 2020 року до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (а.с. 69).

Рішенням цього суду від 05 березня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі (а.с. 108-121) ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначив, що судом порушені строки розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, визначені ч. 1 ст. 275 ЦПК України. Вказав на безпідставне прийняття судом письмових доказів від відповідача після початку розгляду судом спору по суті, що позбавило позивача права на подачу відповіді (заперечення) на відзив відповідача. Зазначив про умисне надання судом переваги стороні відповідача при розгляді клопотань, порушення судом принципу об`єктивності і неупередженості при розгляді справи. Також зазначив, що суд безпосередньо не досліджував незаконно надані стороною відповідача письмові докази, не виносив їх на обговорення у судовому засіданні, 28.01.2020 відмовив у їх прийнятті, проте безпідставно послався на них в рішенні. Крім того, судом не враховано, що цивільний позов ОСОБА_1 ґрунтується на встановлених вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19.02.2019 обставинах, зокрема вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 під час виконання ним своїх трудових обов`язків, які не потребують додаткового дослідження та встановлення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Товариства - Бугайов М.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав із зазначених у ній підстав, представник Товариства - Бугайов М.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського віддання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с. 46-47). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 48). Смерть останнього настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року у справі № 283/1838/17 (а.с. 49-51).

Даним вироком встановлено, що 17 липня 2017 року близько 07-ї години, ОСОБА_3 , під час керування автомобілем «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого знаходився пасажир ОСОБА_4 , рухаючись на 123км + 89 м автодороги Київ-Ковель-Яготин в напрямку м. Ковель поблизу с. Шевченкове Малинського району з перевищенням допустимої швидкості руху - 120 км/год., в порушення вимог п. 13.1, 12.1, 12.6г Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості та дистанції для руху, вчасно не помітив автомобіль «ISUZU NQR 71B», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку, будучи об`єктивно спроможним виявити вказану перешкоду для руху, не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд на задню частину автомобіля «ISUZU NQR 71B», д.н.з. НОМЕР_2 та після зіткнення виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем «MAN TGL 12.210», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в напрямку м. Києва.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Vivaro» ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження тяжкого ступеню тяжкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення і знаходяться в прямому причинному зв`язку з його смертю.

Невідповідність дій ОСОБА_3 технічним вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки й виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Цим же вироком суд вирішив цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до Товариства про стягнення матеріальної шкоди. Задовольняючи цивільний позов, суд встановив, що ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду під час виконання трудових обов?язків в Товаристві. Проте, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04.06.2019 вирок Малинського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року в частині вирішення цивільного позову скасовано, призначено новий розгляд цивільного позову ОСОБА_7 в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 59-63).

ОСОБА_1 понесла витрати на поховання свого чоловіка (а.с. 53) і внаслідок його смерті їй задана моральна шкода, яку вона оцінює в сумі 300000 грн (а.с. 52).

Крім того, матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Опель Віваро», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , на час ДТП була застрахована відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2102487/0507/17 від 21.03.2017 у ПрАТ СК «Провідна». Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 довіреністю від 19.07.2018 уповноважила ОСОБА_9 на отримання страхових виплат (довіреність оглянута судом апеляційної інстанції під час розгляду справи), відповідно до якої та згідно страхового акта від 17.05.2019 (а.с. 65) зазначена уповноважена особа отримала від страховика 62980 грн. Такі обставини підтвердив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Позов про стягнення з Товариства матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що ДТП, внаслідок якого загинув її чоловік, вчинено працівником Товариства - ОСОБА_3 під час виконання трудових обов`язків, що встановлено вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року, а тому у відповідності до ст. 1172 ЦК України саме Товариство має нести відповідальність за завдану його працівником шкоду під час виконання ним трудових обов`язків.

Ухвалюючи рішення про залишення позову без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчинив ДТП під час виконання трудових обов?язків в Товаристві і що саме воно повинно нести відповідальність за його дії.

Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 під час виконання ним своїх трудових обов`язків не потребує додаткового доказування, оскільки такі обставини встановлені вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19.02.2019, є безпідставними. Як правильно вказав суд першої інстанції, зазначене судове рішення скасовано у частині вирішення цивільного позову, з яким звертався потерпілий ОСОБА_7 . Тому обставини щодо підстав задоволення цивільного позову, а саме, що ОСОБА_3 , будучи працівником Товариства, вчинив ДТП під час виконання трудових обов`язків, підлягали доказуванню у даній цивільній справі. Про це свідчить також передостанній абзац мотивувальної частини ухвали Житомирського апеляційного суду від 04.06.2019, відповідно до якого доводи захисника Бугайова М.В. щодо вчинення ОСОБА_3 ДТП не під час виконання ним своїх трудових відносин та доводи адвоката Меньківського В.А. в заперечення на зазначені обставини, у відповідності до ч. 2 ст.415 КПК України, мають бути враховані судом при новому розгляді справи в порядку цивільного судочинства (а.с. 63-63 зв).

Проте, будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження таких обставин, які мають суттєве значення для вирішення спору, зокрема, визначення наявності підстав для покладення відповідальності за шкоду на Товариство у відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, позивачка та її представник суду не надали, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З вироку Малинського районного суду Житомирської області від 19.02.2019 вбачається, що ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснював, що 17.07.2017 рухався у власних цілях на службовому автомобілі «Опель Віваро», номерний знак НОМЕР_1 .

Крім того, як вбачається з наявних у матеріалах справи копій заяви ОСОБА_3 від 05.07.2017, наказу по Товариству від 12.07.2017 №12-к, витягу з книги наказів, ОСОБА_3 на час ДТП перебував у відпустці, а відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля «Опель Віваро», номерний знак НОМЕР_1 , право власності на цей транспортний засіб належить з 18.03.2017 ОСОБА_10 (а.с. 36-39).

Судом першої інстанції в судовому засіданні 28.01.2020 (а.с. 67-68) помилково відхилено клопотання про долучення до матеріалів справи вищезазначених документів, які мають значення для справи. Такі докази подані представником відповідача - адвокатом Бугайовим М.В. 28.11.2019 після укладення 21.11.2019 з Товариством угоди про надання правової допомоги та ознайомлення 25.11.2019 з матеріалами справи (а.с.27, 30-31, 34). Окрім того, розгляд справи, призначений ухвалою суду на 28.11.2019, розпочато не було, а позовна заява ухвалою суду цього числа залишена за клопотанням представника відповідача без руху (а.с 43). Після усунення позивачкою недоліків, зазначених в ухвалі суду від 28.11.2019, ухвалою суду від 05.12.2019 справу призначено до розгляду на 28.01.2020, а у подальшому оголошено перерву на 05.03.2020 (а.с. 57).

Тому, суд апеляційної інстанції враховує копії заяви ОСОБА_3 від 05.07.2017, наказу по Товариству від 12.07.2017 №12-к, витягу з книги наказів, як докази, які підтверджують перебування винуватця ДТП на час її скоєння у відпустці, а копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, як доказ, що автомобіль, на якому вчинено ДТП, не належить Товариству.

Отже суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 1172 ЦК України та покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди на Товариство.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом строків розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, визначених ч. 1 ст. 275 ЦПК України, на правильність висновків суду не впливають.

Доводи про умисне надання судом переваги стороні відповідача при розгляді клопотань, порушення судом принципу об`єктивності і неупередженості при розгляді справи спростовуються матеріалами справи та є необґрунтованими.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, такі доводи були предметом дослідження суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 17 серпня 2020 року