Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/1853/2020 Справа № 641/5965/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Чайка І.В., розглянувши в м. Харкові цивільну справу № 641/5965/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зарахування добровільно сплачених сум у рахунок погашення заборгованості по аліментам , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зарахувати суму 17671 грн. добровільно сплачених у рахунок погашення заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 за захистом, на його думку, порушених цивільних прав, посилаючись на те , що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.12.2007 року було стягнуто з нього аліменти на утримання сина у розмірі 100,00 грн. щомісяця , починаючи з 08.10.2007 , а виконавче провадження у справі було відкрито лише 27.11.2019 року , до цього часу боржник сплачував аліменти за домовленістю між сторонами в грошовій сумі , які перераховував через Укрпошта, та на карту стягувача аліментів.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Вказаний позов витікає з виконавчого провадження № 60712868 , яке на даний час є відкритим та не завершеним , таким чином вирішення питання , щодо перерахунку або зарахуванню , сплачених позивачем коштів відноситься до повноважень державного виконавця на виконанні якого перебуває виконавчий лист по справі № 2-4562/07 від 23.01.2008 року виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова , про стягнення аліментів.

Таким чином , на данний час , суд вбачає відсутність спору між сторонами , що у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц.

Згідно положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про зарахування добровільно сплачених сум у рахунок погашення заборгованості по аліментам не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту права шляхом подання позову сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Відповідно до п. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства Комінтернівським районним судом м. Харкова , оскільки розгляд даної категорії справ належить до компетенції відділу державної виконавчої служби.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 255, 186 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зарахування добровільно сплачених сум у рахунок погашення заборгованості по аліментам - відмовити.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з відповідною заявою до відділу державної виконавчої служби відповідного району на виконанні якої перебуває виконавчий лист по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -І. В. Чайка