Справа № 158/163/20
Провадження № 2/0158/242/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Корецької В.В.

за участю секретаря - Процик Л.В.

позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3

третіх осіб - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_6 , після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вона є спадкоємцем померлого за законом, однак, при зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, за законом, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.01.2020 року відкрито загальне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.02.2020 року залучено до участі в даній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 .

04.03.2020 року від позивача ОСОБА_1 до суду подано заяву про залучення у даній справі в якості третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2020 року залучити до участі в даній справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.05.2020 року підготовче провадження у вказаній справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні, кожен зокрема, зазначили, що позовні вимоги визнають, просять їх задовольнити. Крім того вказали, що також являються спадкоємцями померлого ОСОБА_6 , однак на спадщину не претендують та просять визнати право власності на спадкове майно в користь матері ОСОБА_1 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 - адвокат Хомич Р.В. у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.04.2000 року /а.с.6/.

Наявність у власності ОСОБА_6 вищевказаного спадкового майна та права на нього підтверджується архівним витягом №97 від 27.12.2019 року, рішенням Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №26/3 від 24.12.2019 року «Про зміну поштової адреси», архівним витягом №12 від 10.03.2020 року та довідкою для оформлення спадщини №134 від 10.03.2020 року/а.с.8-9, 51-53/.

Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року).

За змістом ст. ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу).

Як вбачається із матеріалів справи та копії спадкової справи №450/2008, заведеної після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач ОСОБА_1 та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вступили у фактичне володінням спадковим майном, шляхом спільного проживання у житловому будинку. Крім того, позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини /а.с. 53, 95-110/.

Разом з тим, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судовому засіданні відмовилися від прийняття частки своєї спадщини в користь матері ОСОБА_1 .

Окрім цього, факт родинних відносин між померлим ОСОБА_6 , та позивачем ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 27.02.1983 року /а.с. 99/.

Однак, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 60/02-31 від 24.01.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця /а.с. 15/.

Суд не бере до уваги твердження представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 - адвоката Хомича Р.В. про те, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 та земельна ділянка перебуває на праві приватної власності ОСОБА_4 , оскільки дане твердження спростовується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстром прав власності на нерухоме майно, а також рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.02.2020 року.

Крім того, щодо твердження представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 - адвоката Хомича Р.В. про те, що земельна ділянка на якій знаходиться спадкове майно також спадкується спадкоємцем суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України).

За змістом статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 78-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно із частиною десятою статті 78-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Стаття 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Отже, спірна земельна ділянка має кадастровий номер, визначену площу, однак будь-яке право на неї (власності, користування тощо) не зареєстровано.

Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з набуттям позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані на спірній земельній ділянці, до нього, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, не перейшло право власності на земельну ділянку так як спадкодавець не мав права власності на цю земельну ділянку. Окрім того, позивачем ОСОБА_1 не було заявлено позовної вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_6 .

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2020 року (справа № 127/10011/18).

Також слід зазначити, що діти спадкодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожен зокрема, у судовому засіданні зазначили, що відмовляються від своєї частки майна, після смерті батька ОСОБА_6 , в користь матері - ОСОБА_1 , а тому відповідно не зверталися до нотаріуса із відповідними заявами.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 182, 328, 392, 1268 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування, після смерті чоловіка - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_2 .

Відповідач - Жорнищенська сільська рада Ківерцівського району Волинської області, адреса: с. Жорнище, вул. Центральна, 8, Ківерцівського району Волинської області.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

- ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_5 , жителька АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 - адвокат Хомич Роман Володимирович, адреса: м. Луцьк, вул. Винниченка, 26 / офіс №410, Волинської області .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст рішення суду виготовлено 05.08.2020 року.