У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Смоляр О.А., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконання щодо накладення арешту на кошти боржника, заінтересована особа: Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2020 представник скаржника звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з вищевказаною скаргою.

Згідно з ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п.13 постанови №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7 лютого 2014 року, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 35 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121, а нині - ст. 185 ЦПК України.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», до переліку осіб, звільнених від сплати судового збору, особи які оскаржують дії державного виконавця щодо неналежного виконання судового рішення, не включені.

Частина 2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік заяв, за подання яких судовий збір не справляється, в якому відсутній такий вид звернення як скарга на дії державного виконавця.

При цьому, положеннями ст.452 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року, прийнятій у справі №660/612/16-ц роз`яснено, що у розділі VII ЦПК України та Законі України «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС позивачем, який є стягувачем.

Таким чином, оскільки в даному випадку мова йде про правовідносини, які виникли між скаржником та державною виконавчою службою (державним виконавцем), а не про правовідносини, які склалися між сторонами за рішенням суду, що виконується, скаржник при зверненні до суду із скаргою, мав сплатити судовий збір за ставкою, як за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.

За правилами п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840 грн. 80 коп.

Так як скаржник у своїй скарзі заявляє три вимоги немайнового характеру, тому повинен сплатити судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840 грн. 80 коп. за кожну вимогу, а разом 2522 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що скаржником порушено вимоги статей 175,177 ЦПК України, суд приходить до висновку про залишення скарги без руху з наданням строку для усунення наведених недоліків.

Керуючись ст.185, 448 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконання щодо накладення арешту на кошти боржника, заінтересована особа: Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без руху та запропонувати скаржнику в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: О. А. Смоляр