ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/30/19 Номер провадження 22-ц/814/1470/20Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Великопавлівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, треті особи: Відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив встановити факт того, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його рідним дідом та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) загальною площею 3,07 умовних кадастрових гектар, на території Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0349054 від 30 грудня 1996 року, зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 728 в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний дід ОСОБА_2 .

Зазначав, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0349054 від 30 грудня 1996 року ОСОБА_2 мав право на земельну ділянку площею 3.07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великопавлівської сільської ради, який зареєстровано 30 грудня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 728.

Нотаріус повідомив йому про необхідність надання оригіналу сертифікату на землю та підтвердження родинних зв`язків з ОСОБА_2 , що і змусило його звернутися до суду з метою оформлення спадщини.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт того, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним дідом ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), право на яку мав померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , загальною площею 3,07 умовних кадастрових гектарів, на території Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0349054 від 30 грудня 1996 року, зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 728 в порядку спадкування за законом.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив заступник прокурора Полтавської області в інтересах держави, просив скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Звернувшись із апеляційною скаргою на рішення місцевого суду, заступник прокурора Полтавської області зазначив, що діє в інтересах держави в особі Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Зазначав, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та інтереси держави.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дід позивача, ОСОБА_2 , який проживав у с. Велика Павлівка, Зіньківського району, Полтавської області.

Згідно дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0349054 від 30 грудня 1996 року ОСОБА_2 мав право на земельну ділянку площею 3.07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великопавлівської сільської ради, який зареєстровано 30 грудня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 728.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 39).

Після смерті ОСОБА_2 по заяві ОСОБА_3 (батька позивача) 03 вересня 1998 року була заведена спадкова справа № 194 у Зіньківській нотаріальній конторі (а.с. 43).

Згідно свідоцтва про смерть батько позивача, ОСОБА_3 , помер в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доказами по справі підтверджено, що ОСОБА_2 на момент смерті мав право на земельну частку (пай) площею 3.07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка перебуває у колективній власності КСП імені Чапаєва (а.с. 19).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв його син ОСОБА_3 , який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 43).

Таким чином, ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) належало з моменту відкриття спадщини, тобто з 30 квітня 1998 року.

Отже, доводи прокурора про те, що спадщина перейшла до держави в порядку ст. 555 ЦК УРСР є безпідставними.

Прокурор обґрунтовує порушення інтересів держави тим, що спадщина після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мала б бути визнана в порядку ст. 1277 ЦК України відмерлою та передана у власність територіальної громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Проте, за наявності у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадкоємців, відсутні будь-які законні підстави для визнання їх спадщини відумерлою в порядку ст. 1277 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 10 Закону земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди.

Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Таким чином, спірна земельна ділянка, яка підлягає паюванню, перебуває у колективній власності КСП імені Чапаєва, що підтверджується дублікатом сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0349054 від 30 грудня 1996 року та виключає порушення або загрозу порушення прав держави.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Отже, ОСОБА_2 дійсно на момент смерті мав право на земельну частку (пай) із колективної власності КСП імені Чапаєва, а тому таке право увійшло до складу спадщини після його смерті.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 9 Закону розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до ст. 13 Закону невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

Отже, на час вирішення справи земельна частка (пай) площею 3,07 умовних кадастрових гектар, на території Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, є невитребованою, яка за рішенням сільської ради може бути виділена в натурі (на місцевості), передана в оренду тощо.

Таким чином, Великопавлівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області є належним відповідачем у справі, оскільки саме цей суб`єкт уповноважений на розпорядження спірною земельною часткою (паєм).

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, в інтересах якого прокурор оскаржив рішення місцевого суду, не уповноважене розпоряджатися землями колективної власності КСП, а тому відсутні підстави для залучення його до справи у якості сторони.

У цьому контексті посилання прокурора на положення ст. 122 ЗК України є неспроможними, оскільки вказана норма права врегульовує правовідносини щодо земель сільськогосподарського призначення державної власності, до якої спірна земельна ділянка не відноситься.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи, що оскаржуваним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки держави не вирішувалися, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 362 ч. 1 п. 3, ч.2, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2019 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна