ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5910/20 Справа № 435/3400/12 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М, Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Головного Управління державної податкової служби у Дніпропетровській області на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янського управління Головного Управління державної податкової служби у Дніпропетровській області, Криворізького північного управління Головного Управління державної податкової служби у Дніпропетровській області про нарахування додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки та компенсації несвоєчасної виплати, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Криничанської МДПІ про стягнення компенсації за додаткові щорічні відпустки, як одинокій матері за 2004-2005 рік (т.1 а.с.10), який під час розгляду неодноразово уточнювався, останній раз 25.10.2011 року (т.3 а.с.222-228), який і є предметом розгляду, в якому ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача Криничанську МДПІ нарахувати та виплатити їй ОСОБА_1 грошову компенсацію при звільненні за невикористані нею дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей в сумі 3441,19 гривень; стягнути з відповідача Криничанської МДПІ на її користь заборгованість по виплаті їй заробітної плати за вересень місяць 2005 року в сумі 513,02 грн.; стягнути з відповідача Криничанської МДПІ на її користь безпідставно утриманий борг у сумі 50,00 грн.; зобов`язати відповідача Криничанську МДПІ нарахувати та виплатити їй середню щомісячну заробітну плату починаючи з 20 вересня 2005 року і по день фактичного розрахунку; зобов`язати відповідача Криничанську МДПІ нарахувати та виплатити їй індексацію за несплачені суми заробітної плати за вересень місяць 2005 року відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населенню; зобов`язати відповідача Криничанську МДПІ нарахувати та сплатити їй компенсацію за втрату частини заробітної плати відповідно до Положення «Про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати; зобов`язати відповідача Криничанську МДПІ відшкодувати їй моральну шкоду в сумі 5500 грн. та витрати по справі.

Позов мотивований тим, з урахуванням уточнень, тим, що 19.09.2005 року позивач звільнилася з Криничанської МДПІ. Із повідомлення Криничанської МДПІ про розмір заробітної плати за вересень 2005 року вона дізналася, що при звільненні з її доходу безпідставно було утримано суму 50,00 грн. як борг. З таким утриманням вона не згідна, тому що утримання боргу в сумі 50,00 грн. здійснювалося відповідачем в порушення вимог ст. 127 КПпП України без відповідного наказу /розпорядження/ по Криничанській МДПІ про відрахування боргу, та було проведено відповідачем в порушення вимог ст. 22 ЗУ «Про заробітну плату» в зв`язку з чим рішення з питань оплати праці, що погіршили умови, встановлені законодавством було прийнято в односторонньому порядку, без її відома та згоди, тому із суми 50 грн. відповідачем було двічі у жовтні 2004 р. та вересні 2005 року утримано податок з доходів фізичних осіб та всі загальнообов`язкові платежі. На підставі цього вважає, що зазначена сума повинна бути їй повернута.

Після звільнення з Криничанської МДПІ 19 вересня 2005 року вона залишилася без відповідних коштів, не мала змоги вивезти дитину на оздоровлення, не мала змоги купити ліки для дитини інваліда та необхідні продукти харчування та сплатити вартість комунальних послуг тощо. В зв`язку з цим вона пережила і перенесла душевну біль, а через відсутність коштів вона не мала можливості придбати саме необхідне для дитини-інваліда і тільки по тій причині, що відповідач самовільно розпорядився її заробітною платою при звільненні та позбавили її можливості вчасно отримати свою заробітну плату, яка була єдиним джерелом існування її сім`ї. Вона втратила багато часу на збирання відповідних документів, змушена була після звільнення позичати гроші у своїх знайомих, які необхідно також повернути. Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в розмірі 5500 гривень.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково та ухвалено стягнути з Кам`янського управління Головного Управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 безпідставно утриманий борг у сумі 50 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати, які були понесені позивачкою в сумі 650 грн. - витрати за правову допомогу, 1 грн. 50 коп. витрати за сплату ІТЗ, 30 грн. витрати за доручення на представника, 25, 42 грн., витрати за довідку про індекси інфляції, 128, 54 грн., витрати сторін, що пов`язані з явкою до суду, 11,50 грн. інші витрати (за ксерокопіювання).

Рішення суду мотивовано тим, що Криничанською МДПІ в порушення вимог ст.127 КЗпП України без відповідного наказу було відраховано з заробітної плати ОСОБА_1 боргу у сумі 50 грн. Крім того, діями відповідача по не виплаті ОСОБА_1 заробітної плати, безпідставно утриманого боргу із заробітної плати при звільненні, порушено законні права ОСОБА_1 , що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, але беручи до уваги п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд вважає, що моральна шкоди з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в розмірі 500 грн.

В апеляційній скарзі Головне Управління державної податкової служби у Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Головного Управління державної податкової служби у Дніпропетровській області на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Як вбачається з матеріалів розгляд справи в суді до постановлення рішення по справі тривав близько 15 років.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу №32-О від 19 вересня 2005 року ОСОБА_1 була звільнена з посади головного державного податкового інспектора Софіївського відділення за згодою сторін п.1 ст. 36 КЗпПУ та встановлено виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю 6 календарних днів за робочий період з 05.10 2003 року по 04.10.2004 року, 29 днів щорічної відпустки за робочий період 05.10.2004 року по 19.09.20015 року, 13 днів додаткової відпустки державного службовця за 2005 рік, 7 календарних днів додаткової відпустки на дитину за 2005 рік (т. 1 а.с.66).

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 20.11.1990 року по 19.09.2005 рік працювала в Криничанський МДПІ (т.1 а.с.67).

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 має дитину -доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.68), ОСОБА_1 відповідно до рішення про позбавлення батьківським прав батька дитини ОСОБА_3 являється одинокою матір`ю (т.1 а.с. 70-71).

Відповідно до розрахункового листа за вересень 2005 року з ОСОБА_1 утримано борг в сумі 50 грн. (т.1 а.с. 76).

Згідно висновку спеціаліста-бухгалтера від 18.12.2007 року щодо результатів перевірки Криничанської МДПІ з питань правильності здійснення остаточного розрахунку ОСОБА_1 19.09.2005 року, що була проведена спеціалістами фінансового управління ДПА у Дніпропетровській області 07.12.2007 року встановлено, що існує заборгованість за безпідставно утриманий борг у сумі 50 грн., без урахування індексу інфляції (т.2 а.с.74-80).

Відповідно до розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 за серпень та вересень 2005 року з ОСОБА_1 утримано 50 грн. по акту перевірки відомчого контролю (т.2 а.с.83).

Згідно висновку судово-економічної експертизи №36/04-2010 від 30.04.2010 року встановлено, що документально не підтверджується наявність боргу ОСОБА_1 перед Криничанською МДПІ по заробітній платі на початок вересня 2005 р. в сумі 50 грн.

Відповідно до п.1 ст. 127 КЗпП України власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Таким чином, матеріальна допомога в розмірі 50 грн. яка була виплачена ОСОБА_1 у жовтні 2004 року не підлягає утриманню у вересні 2005 року. (т.3 а.с. 92-110).

Згідно передавального акту від 28.03.2012 року шляхом приєднання Криничанської міжрайонної державної податкової інспекції правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків, всіх фінансових зобов`язань, які оспорюються сторонами була Верхньодніпровська об`єднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області ДПС (т.4 а.с.99, 175), яка в подальшому реорганізована шляхом приєднання до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а Дніпродзержинська об`єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Верхньодніпровської ОДПІ, відповідно до Положення про Дніпродзержинську ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, затвердженого наказом ДФС України від 30.05.2016 №479. Однак, Дніпродзержинська об`єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області перейменована на Кам`янську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, і відповідно до постанови КМУ від 28.03.2018 року №296 «Про реформування територіальних органів ДФС» Кам`янська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області реорганізована шляхом приєднання як структурний підрозділ (Кам`янське управління) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. (т.5 а.с.134-135).

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що Криничанською МДПІ в порушення вимог ст.127 КЗпП України без відповідного наказу було відраховано з заробітної плати ОСОБА_1 боргу у сумі 50 грн. Крім того, діями відповідача по не виплаті ОСОБА_1 заробітної плати, безпідставно утриманого боргу із заробітної плати при звільненні, порушено законні права ОСОБА_1 , що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, але беручи до уваги п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд вважає, що моральна шкоди з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в розмірі 500 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно ч.2 ст. 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, де вони працюють, можуть провадитися за наказом (розпорядженням) власника підприємства або уповноваженого ним органу: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок (до таких помилок згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13 належать, зокрема, неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, тоді як не пов`язані з обчисленням помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів вважатися лічильними не можуть); для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості, на господарські потреби; при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки (окрім випадків, коли працівник звільняється з роботи внаслідок призову на військову службу, переведення на роботу на інше підприємство, відмови від продовження роботи у зв`язку зі зміною умов праці, скорочення штатів, невідповідності посаді, нез`явлення на роботу протягом чотирьох місяців підряд через тимчасову непрацездатність, а також при направленні на навчання та у зв`язку з переходом на пенсію); при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству.

Доводи апеляційної скарги про те, що єдиним відповідачем у даній справі має бути ГУ ДПС у Дніпропетровській області як юридична особа, оскільки відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи та входять до складу ГУ ДПС у Дніпропетровській області та інші структурні підрозділи Дніпропетровської області, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки саме діями Криничанської МДПІ у Дніпропетровській області, яка в подальшому була реорганізована в Кам`янське управління Головного Управління державної податкової служби у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, і яка безпосередньо безпідставно утримала борг позивачки з заробітної плати.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановивши обсяг спричинених страждань, характер душевних страждань, яких позивачка зазнала, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про справедливість заявлених позивачкою вимог щодо стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 500 грн., а отже доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не доведено завдання їй моральної шкоди є такими, що не заслуговують на увагу.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного Управління державної податкової служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко