Справа №443/823/18
Провадження №2/443/598/20
УХВАЛА

про самовідвід

14 серпня 2020 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., перевіривши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди надійшла до суду 17.05.2018.

Провадження у справі відкрито 17.05.2018.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020 автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Равлінко Р.Г. для цього судового провадження.

Вивчивши матеріали даної заяви, суд вважає, що суддя підлягає самовідводу з наступних підстав.

Згідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.8 зазначеної статті суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Так, позивач ОСОБА_1. є чоловіком секретаря судового засідання Жидачівського районного суду Львівської області Рибакової І.І., яка наказом від 22.07.2020 № 30 закріплена за головою суду Равлінко Романом Григоровичем , якого відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020 автоматизованою системою документообігу суду визначено суддею для цього судового провадження.

Враховуючи вищенаведене з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу сумнівів у об`єктивності та неупередженості судді, для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, суд дійшов висновку про необхідність заявити самовідвід.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд повинен бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 , «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу судді (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії»).

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи «Цанд проти Австрії», заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 та «Россі проти Франції», заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989).

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернено також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст. 6 Конвенції може вважатись тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У справі Деблет проти Бельгії Європейський суд вказав, що не можна вважати неупередженим суддю, якщо суддя раніше мав можливість ознайомитись зі справою, її учасниками, скласти свою думку ще до того, як розпочався даний судовий розгляд.

Враховуючи наведені обставини та з метою недопущення сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді, суд доходить обґрунтованого висновку щодо необхідності заявлення самовідводу.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 260 ЦПК України,

постановив:

Заявити самовідвід у справі 443/823/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди

Цивільну справу 443/823/18 передати до канцелярії Жидачівського районного суду Львівської області з метою визначення судді для розгляду цієї справи відповідно до вимог ст. 14 та пункту 15.4. Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Р.Г. Равлінко