КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8132/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року,

встановив:

у серпні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором купівлі-продажу від 17 липня 2015 року в розмірі 16 380 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 16 380 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову в частині стягнення 11 705 грн. відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника відповідача Микитишин О.М., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що 17 липня 2015 року між нею та відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу №ТЛ 0807, відповідно до умов якого остання придбала косметичний набір під товарним знаком «Desheli» вартістю 21 700 грн. Зазначала, що умовами Договору сторони передбачили, що повна вартість придбаного товару має бути погашена до 22 листопада 2016 року шляхом сплати щомісячних платежів. Позивач вказувала, що станом на день звернення до суду з позовом відповідач своїх зобов`язань за договором у повному обсязі не виконала та повну вартість придбаного товару не оплатила, у зв`язку з чим з неї має бути стягнута заборгованість в розмірі 16 380 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 16 380 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини з Договору купівлі-продажу №ТЛ 0807, який був укладений 17.07.2015, а відповідач свої зобов`язання у повному обсязі не виконала.

Однак з таким висновком суду колегія суддів погодитись у повному обсязі не може з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17 липня 2015 року між фізичної особою - підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого відповідач придбала у позивача косметичний набір. Пунктом 5.1 Договору сторони погодили. що вартість набору становить 21 700 грн. Згідно з пунктами 5.2 та 5.3 Договору, покупець зобов`язався здійснити перший платіж в розмірі 3 000 грн., а залишок вартості в розмірі 18 700 грн. оплатити протягом 16 місяців шляхом сплати щомісячно 1 168 грн. 75 коп. Відповідач ОСОБА_2 з моменту укладення Договору сплатила кошти в загальному розмірі 5 260 грн. Останній платіж було внесено 07 жовтня 2015 року, а доказів про те, що зобов`язання з оплати товару було виконано ОСОБА_2 в повному обсязі матеріали справи не містять.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилалась на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що позивачем було пропущено строк позовної давності щодо платежів в розмірі 11 705 грн., оскільки сторонами Договору була погоджена сплата повної вартості товару періодичними платежами.

Згідно з положенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що при зверненні до суду першої інстанції з відзивом на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 заявила про сплив строку позовної давності за щомісячними платежами за період з серпня 2015 року по серпень 2016 року, посилаючись на те, що позивач звернулась до суду в серпні 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку щодо платежів на суму 11 705 грн.

Суд першої інстанції розглянув заперечення відповідача та заяву про застосування строку позовної давності, однак зробив помилковий висновок про те, що строк виконання договору був визначений сторонами до 22 листопада 2016 року, а оскільки позивач звернулась до суду 09 серпня 2019, то строк позовної давності пропущено не було.

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку дії договору згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) боржником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за договором.

Судом першої інстанції не було враховано те, що в умовах, викладених в Розділі 5 укладеного між сторонами Договору, було визначено порядок оплати за придбаний товар в загальній сумі 21 700 грн. шляхом сплати щомісячних платежів до 22 числа кожного місяця.

Матеріали справи свідчать про те, що з позовом до суду позивач звернулась 09 серпня 2019 року, відповідачем заявлено про пропуск строку позовної давності за вимогами в розмірі 11 705 грн., що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, а задоволенню підлягають лише вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 4 675 грн., що становить суму періодичних платежів за період з серпня по листопад 2016 року.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку висновок, зроблений судом першої інстанції, не в повному обсязі відповідає встановленим обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні шляхом визначення розміру заборгованості, який підлягає стягнення з відповідача, в сумі 4 675 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року змінити та визначити заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в сумі 4 675 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 11 серпня 2020 року.

Головуючий

Судді