УХВАЛА

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 204/5898/15-ц

провадження № 61-1039св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1 065,00 кв. м, по фактичному користуванню, яке складається з: А-1 - житловий будинок, шл. бетон, загальною площею 47,5 кв. м, Б - сарай, шл. бетон, Е - сарай, шл. бетон, Ж - гараж, шл. блок, Г - сарай, шл. бетон, З - вбиральня, дер., І, 1-11 - споруди.

Короткий зміст заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року, в якій посилався на те, що в судовому рішенні апеляційного суду зазначено, що він спірною частиною будинку не опікується тривалий проміжок часу, у зв`язку з чим позивач вимушений був звертатись до органів міліції з метою розшуку відповідача, але як вбачається з довідки начальника Красногвардійського ВП ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 12 квітня 2016 року ОСОБА_2 був оголошений у розшук в 2007 році та до теперішнього часу місцезнаходження якого не встановлено.

Проте, на його запит надано інформацію, що за даними Національної поліції України відомості щодо фактів звернення осіб в період з 01 січня 2015 року до 15 квітня 2019 року з приводу розшуку ОСОБА_2 відсутні. Доводи позивача про те, що він з 2002 року добросовісно та відкрито для всіх осіб безпосередньо володіє спірною частиною будинку є безпідставними та фактичним введенням суду в оману.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року задоволено.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року скасовано, рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року залишено без змін.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової О. Б. задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів заяви про ухвалення додаткового рішення

У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової О. Б. про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що під час прийняття постанови Верховний Суд не вирішив питання про судові витрати, зокрема витрати на правову допомогу, які позивач сплатив адвокату у розмірі 20 000 грн та просив їх стягнути з відповідача на користь позивача у прохальній частині касаційної скарги.

Рух матеріалів справи

17 червня 2020 року на офіційну адресу електронної пошти Дніпровського апеляційного суду направлено лист про необхідність направлення на адресу Верховного Суду цивільної справи № 204/5898/15 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.

20 липня 2020 року справа № 204/5898/15 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вивчивши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової О. Б. про ухвалення додаткового рішення у справі, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у прийнятті додаткового рішення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судових витрат у справі, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду заяви

За загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.

У справі, що переглядається, встановлено, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової О. Б. задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тобто остаточного рішення по суті спору касаційним судом не було прийнято, а тому за таких обставин підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою) відсутні.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, постанова про направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.

Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленим у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).

З огляду на зазначене, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової О. Б. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат не підлягає задоволенню.

Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначає про те, що після остаточного ухвалення судового рішення у справі (після нового судового розгляду) особа не позбавлена можливості клопотати про розподіл судових витрат.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко Є. В. Петров І. М. Фаловська