Березівський районний суд Одеської області
13.08.2020
Справа № 494/769/20
Провадження № 2/494/451/20
УХВАЛА

Іменем України

13 серпня 2020 року м. Березівка Одеської області

Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Римаря І.А., за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О., заявника ОСОБА_1 , особи- ОСОБА_2 розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресом: АДРЕСА_1 та заборонити дії, направлені на відчуження цього нерухомого майна. .

Ухвалою суду від 11.08.2020 року відкрито провадження по справі. Водночас, розгляд заяви призначено на 13.08.2020 року за участю сторін.

У судовому засідання 13.08.2020 року заявник просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Як роз`яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення

збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Натомість позивачем не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, а також не визначено чому невжиття саме запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Також, позивачем не обґрунтовано і пропорційність запропонованих заходів забезпечення позову позовним вимогам, адже позивач просить накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку, яка не є предметом спору, а вартість їх взагалі невідома.

Більш того, до матеріалів заяви позивачем взагалі не надано жодного доказу, який би підтверджував, що саме відповідач є власником вищевказаної земельної ділянки та житлового будинку за адресом:АДРЕСА_1 , що він чи будь які інші особи намагаються відчужити майно та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви та забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення через суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя І.А. Римар.