Номер провадження: 22-ц/813/2078/20
Номер справи місцевого суду: 520/7837/19
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/7837/19

Номер провадження: 22-ц/813/2078/20

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Київського районного суду міста Одеси, постановлене у складі судді Калашнікової О.І. 21 жовтня 2019 року,

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) у квітні 2019 року звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у червні місяці позовом, в якому остаточно просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 08.08.2011 року у сумі - 12 270,95 грн., яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 6 282,58 грн.; - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 1 522,34 грн.; - пеня за прострочене зобов`язання - 3 305,51 грн.; - пеня за несвоєчасність сплати боргу в сумі від 100 грн. - 100 грн.; - штраф (фіксована складова) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 560,52 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взяті на себе зобов`язання за даним договором відповідач належним чином не виконав та не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення боргу відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 26.03.2019 року складає - 12 270,95 грн., яку відповідач добровільно не погашає.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Договору відповідач при укладенні договору дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п. 2.1.1.5.7).

Овердрафт - короткостроковий кредит, який надається Банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування (п. 1.1.1. 63 Договору).

При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для Банку передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться Банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, Банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку.

На підставі п. 2.1.1.5.5 Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями.

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https//privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашені суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https//privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Банк свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання в повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим станом на 26.03.2019 року заборгованість останнього складає - 12 270,95 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі - 6 282,58 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі - 1 522,34 грн., пені за прострочене зобов`язання в сумі - 3 305,51 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу в сумі - від 100 грн. - 100 грн., і штрафів в сумі 500 грн. і 560,52 грн..

Відповідно до п. 1.1.7.11 Договору він діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Пунктом 1.1.7.43 Договору сторони передбачили, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених Договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія Договору закінчується після повного погашення заборгованості.

Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів Банку (а. с. 2 - 4, 87 - 90).

ОСОБА_1 у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позову Банку в повному обсязі, посилаючись зокрема на те, що сторони не досягли в належній формі згоди з усіх істотних умов вищенаведеного договору б/н (а. с. 52 - 61).

Банк у відповіді на відзив ОСОБА_1 вказує на те, що сторони досягли в належній формі згоди з усіх істотних умов вищенаведеного договору б/н, оскільки вищезазначені Умови та правилами надання банківських послуг, та Тарифи Банку, є загальнодоступною інформацією, яку викладено на банківському сайті www.privatbank.ua (а. с. 106 - 117).

Банк у судове засідання представника не направив (а. с. 160 - 161). Про дату, час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача (а. с. 39) в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 40).

Відповідач у судовому засіданні позов Банку не визнав за вказаних у відзиві на позов підстав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року у задоволенні вищезазначеного позову Банку відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з вказаними Банком Витягом з Тарифів банку та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг ознайомився, розумів та погодився відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку. Вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі не містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про відсутність належних і допустимих доказів щодо надання Банком ОСОБА_1 кредиту в сумі - 5000 грн.. Зазначена сума грошових коштів не відображена ні в розрахунках заборгованості, ні в виписках по картковим рахункам (а. с. 120 - 121). Банк надав виписки з рахунків за № НОМЕР_1 , за № НОМЕР_2 , за № НОМЕР_3 , за № НОМЕР_4 . Окрім того, ні розрахунки, ні виписки з рахунків не містять будь-яких відомостей щодо виникнення правовідносин між сторонами по справі у 2011 році. Надані Банком письмові докази свідчать, що в березні 2012 року по рахунку № НОМЕР_5 була проведена одна операція на суму 1 грн, на інших рахунках датою перших операцій вказано 29.05.2012 року, в розрахунках заборгованості першою датою операції за рахунками обліку заборгованості зазначено 29.05.2012 року.

Суд вважав, що надані Банком розрахунки заборгованості за кредитним договором не є належним і допустимим доказом наявності у відповідача вищенаведеної заборгованості (а. с. 5 - 10, 91 - 93), оскільки з цих розрахунків не вбачається в який період виникла заборгованість, на яку суму, який розмір відсотків і в який період застосовувався (а. с. 163 - 167).

Банк в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на безпідставну відмову судом першої інстанції у стягненні заборгованості. Кредитний договір укладався шляхом укладення договору приєднання. Активація картки, користування картковим рахунком свідчать про укладення кредитного договору на визначених Банком Умовах. Вчинивши вказані дії, позичальник погодився із запропонованими Банком Умовами та правилами надання банківських послуг та користувався коштами. Відповідач не заперечував факт ознайомлення з наданими Банком Умовами та правилами надання банківських послуг. Апелянт вказує на те, що однією з істотних умов кредитного договору є оплатність за користування наданими у кредит коштами. Відмовивши у задоволенні вищенаведеного позову суд наніс істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, порушив стабільність функціонування фінансового сектору держави.

16.12.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Банку залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору.

26.12.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження. Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти - «За закінченням терміну зберігання».

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було повторно та втретє направлено ОСОБА_1 .. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 двічі повернулися до суду з приміткою пошти - «За закінченням встановленого строку зберігання».

09 червня 2020 року на сайті Одеського апеляційного суду було опубліковано повідомлення ОСОБА_1 про наявність на ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття провадження у порядку спрощеного провадження.

25 червня 2019 року від Маяківської сільської ради Біляївського району надійшла відповідь на лист Одеського апеляційного суду щодо вручення відповідачу відповідної ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги, у зв`язку з відсутністю в с. Маяки Біляївського району Одеської області вулиці Пероніна.

Матеріали справи також містять відомості щодо отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі Банком, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (12 270,95) грн. є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позову Банку в повному обсязі. Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 1054 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08.08.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послугу, у зв`язку з чим ним була підписана Анкета-заява (а. с. 11 - 11 зворотна сторона), згідно якої отримав кредит в розмірі - 5 000 (п`ять тисяч) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В анкеті-заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які викладені на офіційному сайті ПриватБанку www. privatbank.ua, становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 користувався кредитом, частково його погашав. Не виконуючи належним чином обов`язки за вказаним договором, відповідач порушив умови кредитного договору.

У наданому Банком розрахунку заборгованості вказується, що станом на 26.03.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 08.08.2011 року становить - 12 270,95 грн., яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту в сумі - 6 282,58 грн.; - заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі - 1 522,34 грн.; - пеня за прострочене зобов`язання в сумі - 3 305,51 грн.; - пеня за несвоєчасність сплати боргу в сумі від 100 грн. - 100 грн.; - штрафи в сумі - 500 грн. і 560,52 грн..

До позову Банк надав заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 40), за відсутності позивача (а. с. 39).

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Щодо посилань суду першої інстанції на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказі наявності у відповідача заборгованості за кредитом, а також щодо виникнення між сторонами по справі у 2011 році правовідносин, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з виписки за період з 01.08.2011 по 18.06.2019 року по картковим рахунках ОСОБА_1 , відповідач у зазначений період часу здійснював операції з отримання готівки через банкомати, поповнення рахунку, розрахунки у магазинах, що свідчить про факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів (а. с. 120 - 122).

Оскільки беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вищевказані зобов`язання з повернення коштів не виконав, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягненні з відповідача на користь Банку заборгованості за тілом кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача перед Банком за тілом кредиту складає - 6 282,58 грн..

Відтак, оскаржуване рушення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а позовні вимоги Банку в частині стягнення заборгованості за поточною заборгованістю (тілом кредиту) у розмірі - 6 282,58 грн. підлягають задоволенню.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за наслідком розгляду справи №342/180/17-ц.

Між тим, окрім вимог щодо необхідності стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у позові Банк також просить стягнути з відповідача суму заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається правова природа виникнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Ні зі змісту позовної заяви, ні з наданого Банком розрахунку заборгованості (а. с. 5 - 10) не вбачається отримання відповідачем кредиту у розмірі - 7 804,92 грн. = 6 282,58 (заборгованість за тілом кредиту) + 1 522,34 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту).

З огляду на вищевикладене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту. Оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимог позову про стягнення простроченого тіла кредиту не підлягає зміні/скасуванню.

Крім того, Банк пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитом, просить стягнути, у тому числі: пеню за прострочене зобов`язання в сумі - 3 305,51 грн.; пеню за несвоєчасність сплати боргу в сумі від 100 грн. - 100 грн.; штрафи в сумі 500 грн. та 560,52 грн..

Викладені у попередньому абзаці вимоги Банку до ОСОБА_1 також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно вимог, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір коштів, що надаються Банком клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності (п. 1.1.1.45.).

Мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісячно має оплачувати клієнт протягом терміну дії картки. Цей платіж розраховується як сума овердрафта і суми щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом. Залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений у заяві та «Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношенні до здійсненних операцій з використання платіжних карток (п. 1.1.1.50.).

Овердрафт - короткостроковий кредит, який Банк надає клієнту у разі, якщо сума операцій за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредиту кредитування (п. 1.1.1.52).

Прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті Банку в термін, передбачений Договором (п. 1.1.1.72).

Форма надання кредиту: «Фінансовий» кредитний ліміт може бути використаний для отримання готівкових коштів з Картрахунку і безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги (п. 2.1.1.12.1.1).

За користування кредитом Пільгового періоду клієнт сплачує Банку проценти в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту в рамках встановленого льготного періоду по кожній платіжній операції (2.1.1.12.2.).

Погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів готівкою або у безготівкову порядку та зарахування їх Банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору (2.1.1.12.3.).

Строки та порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також Овердрафту, виникаючого по таким картам, наведений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невідь ємною частиною договору, а також встановлюється цим пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачений Тарифами, та частину заборгованості по кредиту (2.1.1.12.4.).

За користування кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти і розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів за рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. (2.1.1.12.6.)..

Проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються в дату їх сплати передбачену п. 2.1.1.12.4. та п. 2.1.1.12.5., при цьому проценти нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту або Овердрафту коштів, з дня списання коштів з карткового рахунку (2.1.1.12.6.3.)..

Обов`язком позичальника за кредитним договором є - повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Згідно п. 2.1.1.5.5. за кредитним договором по даній справі позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме із зазначеними Банком Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, Витягом з Тарифів Банку був ознайомлений ОСОБА_1 і погодився з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку.

Додані Банком до позову Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зокрема на вказані у попередніх двох абзацах даної постанови висновки апеляційного суду посилається відповідач у відзиві на позовну заяву (а. с. 52 - 61).

Вищевказане підтверджується також тим, що у п. 1.1.7.58 доданих Банком до позову по даній справі Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 21) вказується: «… У зв`язку з анексію АР Крим та припиненням діяльності Банку на цій території…». Загальновідомим фактом є, що анексія АР Криму відбулася у лютому-березні 2014 року, у той час як Банк в уточненому позові (а. с. 87 - 90) посилається на укладання кредитного договору - 08.08.2011 року. Вказане свідчить, що до позову Банком додано редакцію Умов та правил надання банківських послуг, яка не існувала на час укладення договору.

Колегія суддів вважає, що витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи (а. с. 13 - 27), не містять підпису відповідача, як не містять підпису позичальника і Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт (а. с. 12 - 12 зворотна сторона), а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 серпня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви.

Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 року у справі № 358/384/19.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочене зобов`язання в сумі - 3 305,51 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу в сумі від 100 грн. - 100 грн., штрафів в сумі 500 грн. та 560,52 грн..

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі - 1 522,34 грн., пені за прострочене зобов`язання в сумі - 3 305,51 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу в сумі від 100 грн. - 100 грн., і штрафів в сумі 500 грн. та 560,52 грн., колегією суддів відхиляються, оскільки вони є недоведеними, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні цих позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову судом першої інстанції у стягненні заборгованості за порушеним кредитним зобов`язанням у повному обсязі, активацію картки, користування картковим рахунком, що свідчить про укладення кредитного договору на визначених Банком Умовах є частково обґрунтованими, а саме виключно щодо заборгованості за поточною заборгованістю за кредитом (тілом кредиту).

З огляду на вищевикладене вимоги позову підлягають задоволенню виключно в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за поточною заборгованістю (тілом кредиту) у розмірі - 6 282,58 грн..

Таким чином, апеляційна скарга Банку є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову Банку за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно змінити розподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь Банку документально підтверджений сплачений судовий збір за подання позову у розмірі - 1921 грн. (а. с. 36) та за подання апеляційної скарги у розмірі - 2 881,50 грн. (а. с. 203) пропорційно розміру задоволених позовних вимог (51%), а саме у розмірі - 2 459,21 грн. = (1 921 грн. + 2 881,5 грн.) х 51%.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2019 - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 26.05.2004 року) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.08.2011 року станом на 26.03.2019 року в загальному розмірі - 6 282 (шість тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 58 (п`ятдесят вісім) коп..

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл. 26.05.2004 року) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) судовий збір у сумі - 2 459 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 21 (двадцять одна) коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе