Справа № 466/9148/18 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/3565/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Сеньків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 25 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третіх осіб - Львівського комунального підприємства «Балатон - 409», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

19 листопада 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Львівське комунальне підприємство «Балатон - 409», Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 16 447 грн матеріальної шкоди , 5 000 грн моральної шкоди та 2 860 грн витрат, пов'язаних із проведенням будівельно-технічної експертизи.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він (ОСОБА_6) є співвласником квартири АДРЕСА_1, а відповідачі - співвласниками квартири №7 у вказаному будинку, яка розташована поверхом вище над його квартирою. Відповідачі неодноразово. Починаючи з 2014 року, затоплювали його квартиру, що підтверджується актами, складеними ЛКП «Балатон-409», якими встановлено факти залиття квартири відповідачами та їх наслідки. Під час комісійного обстеження квартири №3, актом від 22.08.2017 року встановлено, що в результаті неодноразового залиття квартири позивачів, у кімнаті впала частина стелі, інша частина стелі здута внаслідок постійної сирості та покрилася грибком, на підвісній стелі утворилися тріщини. Причиною залиття стало самовільне влаштування відповідачами у квартирі № 3 душової кабіни, яка знаходиться частково над кімнатою позивачів. Згідно з повідомлення ЛКП «Балатон - 409» співвласникам квартири №8 було вручено припис про демонтаж самовільно встановленої душової кабіни та 09 жовтня 2017 року відповідачі демонтували душову кабіну. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №11/18 від 24 вересня 2018 року вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття квартири становить 16 447 грн. За проведення експертизи ним були понесені витрати и у розмірі 2860 грн. Крім того, неправомірними діями відповідачів йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження житла та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення такого. Розмір моральної шкоду оцінює у 5000 грн.

Добровільно відшкодувати завдану йому шкоду відповідачі відмовляються, тому просив стягнути таку в судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 16 447 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 2 860 грн витрат, пов'язаних із залученням експерта та проведення будівельно-технічної експертизи, а всього 24 307 грн. (двадцять чотири тисячі триста сім гривень).

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_1 в своїх інтересах, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Вважають його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначають, що під час вирішення спору про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, суду необхідно було з'ясувати, що стало причиною залиття, хто в цьому винен, тобто в результаті чиїх дій (бездіяльності) це сталося, причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) та спричиненою шкодою та розмір збитків. Як доказ вини відповідачів, позивач надав суду висновок судового експерта Курильова І.І. №11/18 від 24.09.2018 року, який складено за результатами будівельно-технічної експертизи. При відповіді на запитання, які причини залиття квартири АДРЕСА_1, експерт зазначив, що оглядом експерта не являється можливим встановити точну причину залиття. У висновку будівельно-технічної експертизи №11/18 від 24.09.2018 року експерт посилається лише на акти ЛКП, які складено з порушенням чинного законодавства України, що свідчать про невідповідність наданого позивачем висновку, як доказу, вимогам ст. 1192 ЦК України та ст.ст. 77,89,263 ЦПК України. Вважає, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10 червня 2019 року у цивільній справі № 591/5118/14-ц, у якій зазначено, що для настання деліктної відповідальності за статтями 1166,1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Незважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якого пред'явлено позов. Крім того, вважає, що позивачем не доведено належними доказами завдання йому моральної шкоди та не зазначено, якими критеріями він керувався, розраховуючи моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. При постановленні оскаржуваного рішенян, суд пешої інстанції порушив вимоги процесуального закону не залучив до участі у справі всіх співласників квартири АДРЕСА_1, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Просять рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні колегії суддів апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 скаргу підтримали, дали пояснення, аналогічні змісту скарги, просили скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_8 проти скарги заперечили, просили у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 17 травня 1996 року.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки №213 від 26 лютого 2014 року, виданою ЛКП «Балатон - 409».

Як вбачається з Акту ЛКП «Балатон - 409» від 07 листопада 2013 року, складеного комісією в складі майстрів по експлуатації, при проведенні обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що 07 листопада 2013 року була затоплена квартира №3 мешканцями квартири АДРЕСА_2. Внаслідок залиття було пошкоджено санвузол, стелю та стіну. Причиною залиття зазначено халатне відношення мешканців квартири №8 до сантехнічних приладів.

30.01.2014 року комісією ЛКП «Балатон - 409» встановлено, що 26.01.2014 року мало місце затоплення квартири АДРЕСА_1 мешканцями квартири №8, про що складено відповідний Акт. Причиною залиття зазначено неналежний контроль за сантехнічними приладами мешканцями квартири № 8.

Згідно Акту ЛКП «Балатон - 409» від 03 жовтня 2016 року, 03.10.2016 року о 09.30 год. зі слів мешканців квартири №3 відбулося залиття туалету і суміжної житлової кімнати квартири позивача. Залито стіну туалету 3 кв.м (плитка). Житлова кімната пл. 9,2 кв.м., затоплено стіну 4 кв.м, квартирою №8».

22 серпня 2017 року комісією ЛКП «Балатон - 409» було складено Акт про те, що мешканці квартири АДРЕСА_2 влаштували над житловою кімнатою квартири №3 душову кабіну, з квартири №8 через тріснуту каналізаційну трубу на трійнику протікає вода, що є причиною неодноразового залиття квартири №3; під час обстеження встановлено, що в квартирі №3 від постійної сирості впала частина стелі в житловій кімнаті, друга частина стелі здулася і покрита грибком, на підвісній стелі утворилися тріщини; квартирі №8 вручено повідомлення про демонтаж самовільно влаштованої душової до 29.08.2017 року.

Як вбачається з Акту, складеного комісією ЛКП «Балатон - 409» 18.10.2017 року, ОСОБА_1 зобов»язувалася встановити гідроізоляцію у квартирі №8у відповідно до встановлених норм.

Згідно відповіді Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №36-5127 від 12.10.2017 року на звернення ОСОБА_6 щодо незаконного переобладнання інженерних мереж та встановлення душової кабіни мешканцями квартири АДРЕСА_2 та наявності сирості в кімнаті, комісійним обстеженням встановлено, що санвузол квартири №8 частково розміщений над кімнатою та туалетом позивача, а існуючий стояк каналізації проходить по стелі та у стіні житлової кімнати. На стелі кімнати спостерігаються сліди залиття та прогини штукатурки. Через неякісне підключення душової кабіни до водопровідно - каналізаційної мережі відбувалося неодноразове замокання стелі кімнати позивача. 09.10.2017 року власник квартири №8 демонтував душову кабіну і проводить ремонт водопровідно - каналізаційних труб.

Згідно висновку експерта №11/18 будівельно - технічної експертизи від 24 вересня 2018 року, внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 були виявлені пошкодження у приміщенні житлової кімнати під літ. «5» - темні плями «потоки» на поверхні стін, темні плями від залиття та тріщини на поверхні підшивної гіпсокартонної стелі, темні плями, вспучування, розтріскування фарби, відпадання штукатурки стелі та підшивки з очерету з конструкції дерев'яного перекриття, деформації підняття країв (жолоблення) ламінатних дошок покриття підлоги у місцях під залитою стелею.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося з вини відповідачів внаслідок самочинного проведення відповідачами робіт з влаштування душової кабіни та підключення її до водопровідно-каналізаційної мережі будинку. Доказів на спростування доводів позивачів, відповідачі суду не надали, хоча обов»язок по доказуванню чинним законодавством покладено на обидві сторони спору.

Судом вірно визначено розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідачів та складає 16 447 грн, що згідно висновку експерта становить вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1.

Однак, колегія суддів не погоджується з розміром моральної шкоди, визначеної судом, яка підлягає стягненню з відповідачів в користь позивача.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно п. 9 Постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. І відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував характер та обсяг моральних страждань позивача та обставини даної справи.

З наведених мотивів, виходячи з принципу розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення з відповідачів в користь ОСОБА_6 5 000,00 грн моральної шкоди слід змінити, зменшивши її розмір з 5 000,00 грн. до 2 000,00 грн. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 25 вересня 2019 року в частині розміру моральної шкоди змінити, зменшивши її розмір з 5 000, 00 (п»яти тисяч) гривень до 2 000,00 (двох тисяч) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04.09.2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.