Справа № 754/353/20
У Х В А Л А

іменем України

20 травня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Крутікової-Вільховченко І.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 2 349 000 грн.

14.01.2020 ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

15.05.2020 до суду від сторін надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди та мирова угода.

Згідно з умовами зазначеної мирової угоди, відповідач добровільно в рахунок погашення боргу в сумі 2 349 000,00 гривень та судового збору в сумі 9 605,00 гривень передає у власність позивача належні першому на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Київського міського округу Шепелюк О.Г. 10.01.2008 року, реєстраційне посвідчення №030193, видане Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 22 січня 2008 року, нежилі приміщення №1 по №11 (групи приміщень №180) в літері А, загальною площею 101,00 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1 . Відповідач свідчить, що вищезазначені приміщення являються його особистою приватною власністю, не передані в іпотеку, не мають заборон щодо відчуження та/або інших обтяжень, а також свідчить про те, що укладення даної мирової угоди не порушує будь-які права чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Приміщення знаходяться в придатному для використання стані. За приміщеннями не має поточної заборгованості зі сплати комунальних послуг. Відповідач зобов`язується звільнити вищевказані приміщення і передати їх позивачу не пізніше 30 календарних днів з моменту затвердження даної мирової угоди Ухвалою суду. Про факт передачі приміщень сторонами буде підписаний передавальний акт. За позивачем визнається право власності на нежилі приміщення №1 по №11 (групи приміщень №180) в літері А, загальною площею 101,00 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1 . Позивач підтверджує, що з моменту підписання мирової угоди та затвердження її Ухвалою суду, підтверджуючою його право власності на вищевказане нерухоме майно, жодних претензій майнового характеру до відповідача стосовно боргу в сумі 2 349 000,00 гривень та судового збору в сумі 9 605,00 гривень він мати не буде.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч.5 ст. 207 ЦПК України).

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, предмету позову, обраного способу захисту порушеного права позивачем, вважає, що умови мирової угоди виходять за межі позовних вимог, не стосуються предмета спору та можуть призвести до порушення права інших осіб, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази на підтвердження належності відповідачу на праві власності вказаних в мировій угоді нежитлових приміщень станом на день розгляду справи, безспірність зазначеного права власності, тощо.

Між тим, виникнення в позивача права власності на вказані нежитлові приміщення в рахунок боргу за договором позики, не потребує судового рішення, а умови мирової угоди передбачають позасудовий спосіб вирішення спору.

В даній справі правовідносини сторін виникли на підставі укладеного договору позики.

Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Тобто, укладаючи договір позики, сторони на власний розсуд погодили його істотні умови, у тому числі суму позики, строк її повернення та спосіб, у який має відбутись повернення грошових коштів.

Із тексту мирової угоди вбачається, що позивач повністю відмовляється від своїх вимог щодо стягнення вищевказаного боргу з відповідача внаслідок визнання за ним права власності на нежитові приміщення, належні відповідачу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди, поданої сторонами, мають ознаки іншого правочину, а тому судом не може бути встановлено факту того, що така мирова угода не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, оскільки діючим законодавством чітко визначено, що мирова угода може стосуватися лише прав і обов`язків сторін щодо предмету позову та повинна відповідати законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства, та дійшов висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню. А тому в затвердженні мирової угоди необхідно відмовити та відповідно до ст.207 ч.5 п.1 ЦПК України продовжити судовий розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 142,207, 255-256 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У затвердженні мирової угоди, укладеної 11 травня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити й продовжити розгляд справи.

Ухвала про відмову у затвердженні мирової угоди згідно ст. 353 ЦПК України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 20.05.2020.

Суддя