Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1776/19 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 70 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сіренко Н.С.

у цивільній справі №289/1776/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 23.10.2019 р. і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що рішенням Радомишльського районного суду від 11.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх доньок залишено для подальшого виховання та утримання з нею. Проте відповідач у добровільному порядку не бажає і не надає коштів на утримання дітей, згоди між сторонами у цьому питанні не досягнуто. Тому позивачка змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 березня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 23.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 23.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допущено негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що в рішенні суду відсутні будь які підтвердження його матеріального становища, які б свідчили про можливість сплачувати ним аліменти в розмірі 5 000, 00 грн. щомісячно. А тому визначений судом першої інстанції розмір аліментів, на думку апелянта, є завищеним. Разом з тим, він має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн., на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007 р. по 11.10.2013 р. Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с.7,8,9).

З копії Довідки від 22.10.2019 №533, виданої Кочерівською сільською радою Радомишльського району Житомирської області, вбачається, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із матір`ю (позивачем по справі) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141,180 СК України).

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів.

За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції при вирішенні позовних вимог по суті дійшов обгрунтованого висновку про покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на дітей.

Разом з тим, визначаючи розмір стягнення, суд не з`ясував матеріальний стан відповідача та спроможність сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. на кожну дитину.

Оскільки справу розглянуто за відсутності відповідача, то останнім на спростування висновків суду до апеляційного суду подано для огляду трудову книжку, з якої вбачається, що останній з 2006 року офіційно не працює. Разом з тим, сам відповідач не заперечує існування у нього доходу від неофіційних підробітків, які носять непостійний, мінливий характер.

За наведених обставин апеляційний суд вважає можливим зменшити розмір стягнутих з відповідача аліментів до 1500 грн. на кожну дитину щомісяця та, у зв`язку з цим, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.376 ЦПК змінити рішення суду.

При цьому суд враховує, що позивач та відповідач не позбавлені можливості в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 березня 2020 року змінити. Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 аліментів з 2500 грн. до 1500 грн. на кожну дитину щомісяця.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 05.08.2020 року.