Постанова

Іменем України

06 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 401/1450/18

провадження № 61-18014св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про заміну умов обтяження комплексу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Черненка В. В., Авраменко Т. М., Суровицької Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом та просила: поновити строк звернення до суду з цим позовом: визнати протиправним та скасувати запис в державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 4529712) про заміну умов обтяження комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , внесений 16 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком В. С.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що 21 лютого 2007 року між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк», банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у формі поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті у сумі ліміту поновлюваної кредитної лінії, що дорівнює 275 000,00 дол. США, зі сплатою процентів, комісій і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту еквівалентна 1 388 750,00 грн за курсом НБУ на день укладання договору, зі сплатою процентів у розмірі 12,3 % річних. Того ж дня між нею та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений іпотечний договір ВЕЕ № 111944, посвідчений 21 лютого 2007 року приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Соломоненком В. В., згідно з яким вона передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 . 27 лютого 2007 року приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу наклав заборону відчуження зазначеного комплексу будівель. 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта банк») був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. На підставі цього договору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратюком В. С. прийняв рішення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та здійснив заміну іпотекодержателя з ПАТ «Укрсиббанк» на ПАТ «Дельта банк», внаслідок чого до Державного реєстру іпотек внесено відповідні зміни. На її думку, ці дії відповідача є незаконними і таким, що проведені з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Договір купівлі-продажу, не є документом, на підставі якого можна вчиняти реєстрацію обтяження, оскільки він не підтверджує перехід речового права на спірне майно до іншої особи. З листа директора Департаменту державної виконавчої служби їй стало відомо, що приватну нотаріальну діяльність Кондратюка В. С. по Київському міському нотаріальному округу на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у місті Київ від 08 травня 2015 року припинено з 13 травня 2015 року, архів приватного нотаріуса передано на зберігання до Київського державного нотаріального архіву 25 травня 2015 року. В листі також зазначено, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записів про вчинення будь-яких нотаріальних дій 16 грудня 2012 року немає. Позивач вважає, що нотаріусом порушено статтю 52 Закону України «Про нотаріат».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області заочним рішенням від 25 червня 2019 року у складі судді Гармаш Т. І. у задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що під час розгляду справи встановлена правомірність відступлення прав від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року, заміна іпотекодержателя приватним нотаріусом, який не посвідчував договір іпотеки, не порушує прав боржника та, як наслідок, не є підставою для скасування запису про зміну умов обтяження комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , внесеного 16 грудня 2012 року о 17:17:09 год реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком В. С.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Кропивницький апеляційний суд постановою від 05 вересня 2019 року заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 червня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції всупереч нормам процесуального права не встановив дійсних обставин справи зокрема, хто є належним відповідачем (співвідповідачем) у справі. Належним відповідачем у цій справі має бути особа, яка набула право на майно, що перебувало в іпотеці відповідно до чинного законодавства, і яка звернулася із заявою про заміну іпотекодержателя з ПАТ «Укрсиббанк» на ПАТ «Дельта банк». Встановлені обставини дають підстави для висновоку, що позов поданий до неналежного відповідача і, відповідно, не підлягає задоволенню.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що апеляційний суд неправильно встановив обставини справи, що призвело до безпідставної відмови в задоволенні позову. Суд не врахував, що приватний нотаріус незаконно та без належних документів уніс зміни до державного реєстру, і за фактом вчинення таких дій нотаріусом відкрито кримінальне провадження.

У жовтні 2019 року ПАТ «Дельта банк» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що воно є законним і обґрунтованим. Доводи, наведені в касаційній скарзі, не відповідають дійсним обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах закону, не спростовують доведених обставини і не обґрунтовують порушення судом норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваних судового рішення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

16 жовтня 2019 року справа № 401/1450/18 надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи

Апеляційний суд встановив, що 21 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті у сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 275 000,00 дол. США, зі сплатою процентів, комісій і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту еквівалентна 1 388 750,00 грн за курсом НБУ на день укладання договору, зі сплатою процентів у розмірі 12,3 % річних.

Того ж дня між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений іпотечний договір ВЕЕ № 111944, посвідчений 21 лютого 2007 року приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Соломоненком В. В., згідно з яким вона передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 .

27 лютого 2007 року приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу наклав заборону відчуження зазначеного комплексу будівель.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» був укладений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г.,у зв`язку з чим ПАТ «Дельта банк» набуло права первісного кредитора за договором про надання споживчого кредиту № 0 та договорами забезпечення.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу прав вимог між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком В. С. прийнято рішення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та здійснено заміну іпотекодержателя з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта банк» внаслідок чого до Державного реєстру іпотек внесено відповідні зміни.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 15 грудня 2017 року номер інформаційної довідки 107718233, об`єктом обтяження є комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , тип обтяження - іпотека, зареєстровано 16 грудня 2012 року о 17:17:09 год реєстратором приватним нотаріусом Кондратюк В. С., підстава обтяження - договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», 2949, 08 грудня 2011 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г., реєстраційний номер обтяження - 4529712, іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк», код 34047020, 01133, місто Київ, вулиця Щорса, 36 «Б», де боржником за основним зобов`язанням є ОСОБА_1 , розмір основного зобов`язання - 275 000,00 дол. США, строк виконання -20 лютого 2018 року.

З інформації Міністерства юстиції України щодо результатів розгляду звернення ОСОБА_1 , встановлено, що наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08 травня 2015 року № 218/6 приватну нотаріальну діяльність Кондратюка В. С. по Київському міському нотаріальному округу припинено з 13 травня 2015 року.

Згідно з актом № 32 про приймання-передавання документів до Державного нотаріального архіву 25 грудня 2015 року архів приватного нотаріуса передано на зберігання до Київського державного нотаріального архіву.

З метою розгляду звернення, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві витребувало від Київського державного нотаріального архіву копії документів, що стосуються порушеного у зверненні питання, а саме: копії сторінок з реєстру для реєстрації нотаріальних дій, на яких містяться записи про вчинену нотаріальну дію, на підставі яких, встановлено, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записів про вчинення будь-яких нотаріальних дій 16 грудня 2012 року немає.

Згідно з листом ПАТ «Дельта Банк» від 23 серпня 2016 року, оригіналів додаткових угод № 1 та № 2 до кредитного договору від 21 лютого 2007 року № 0 у ПАТ «Дельта Банк» немає.

Із листа ПАТ Дельта Банк» від 19 жовтня 2017 року встановлено, що в ПАТ «Дельта Банк» немає кредитної справи за кредитним договором від 21 лютого 2007 року № 0, в тому числі договору поруки та договору іпотеки, вказані документи до ПАТ «Дельта Банк» ПАТ «УкрСиббанк» не передавало.

Із відповіді Київського державного нотаріального архіву від 20 вересня 2018 року встановлено, що зміна умов обтяження комплексу не є вчиненням нотаріальної дії, а тому копії сторінок з реєстру для вчинення нотаріальних дій, на яких містяться записи про вчинення вказаних дій, не можуть бути надані.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки касаційна скарга надійшла до Верховного Суду до 08 лютого 2020 року її розгляд Верховний Суд здійснює в порядку та за правилами ЦПК України в редакції, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто постановити рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора із залученням іпотекодержателя третьою особою спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та третьою особою через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 06 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року у справі № 826/1656/18).

До того ж, за змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Велика Палата Верховного Суду вважає, що зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи засвідчують, що спір виник саме між позивачем і третьою особою з приводу порушення права позивача на квартиру внаслідок дій третьої особи щодо реєстрації за нею такого права.

У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса при реалізації ним функцій державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного (майнового) права, заснованого на норамх цивільного законодавства, нотаріус має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, суд апеляційної інстанцій правильно виходив з того, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратюк В. С. не може бути відповідачем у справі, а лише третьою особою.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

У справі, що переглядається ПАТ «Дельта Банк» є особою, за якою зареєстроване право власності на предмет іпотеки, рішення про заміну умов обтяження комплексу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 », внесеного 16 грудня 2012 року є предметом спору.

Вимоги позову спрямовані на позбавлення права власності ПАТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки.

Проте позивач клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову через його пред`явлення до неналежного відповідача.

Доводи касаційної скарги, з врахуванням правильності висновку апеляційного суду про відмову у задоволенні позову через його пред`явлення до неналежного відповідача, не мають правового значення, і за цих обставин не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам закону і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко