КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
20 липня 2020 року місто Київ
Справа №760/13941/19
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Лівінського С.В. (суддя-доповідач),
Березовенко Р.В.,
Суханової Є.М.,
секретар судового засідання: Малашевський О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційних скарг ОСОБА_1 та Об`єднаної житлової комісії Генерального штабу Збройних сил України та військових частин, безпосередньо йому підпорядкованих, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва, у складі судді Українця Віталія Васильовича, від 18 грудня 2019 року (повний текст складено 23 грудня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Об`єднаної житлової комісії Генерального штабу Збройних сил України та військових частин, безпосередньо йому підпорядкованих, третя особа Житлова комісія Київського військового інституту управління і зв`язку, про скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наведеним позовом. Просив скасувати резолютивну частину рішення Об`єднаної житлової комісії ГШ ЗСУ та військових частин, безпосередньо йому підпорядкованих, оформленого протоколом № 2 від 11 січня 2019 року, зобов`язати відповідачів включити його зі складом сім`ї з 4 осіб до списку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні міста Києва з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 29 жовтня 1991 року.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що перебував на службі у Збройних Силах України з 04 серпня 1984 року по 10 липня 2013 року та наказом Міністерства оборони України від 10 липня 2013 року № 238 звільнений у військовому званні «полковник» з військової служби у запас у зв`язку із скороченням штату.
З 27 грудня 1994 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , яка також перебувала на військовій службі у Збройних Силах України з 03 жовтня 1984 року по 04 березня 2002 року. У шлюбі у них народилися дві доньки.
З 27 липня 1994 року він перебуває на квартирному обліку в житлової комісії військової частини КВІУЗ. Там же на квартирному обліку з 29 січня 1991 року перебувала його дружина.
Протягом перебування на службі житлові умови періодично перевіряли представники відповідних комісій, які встановлювали, що сім`я потребує покращення житлових умов.
Станом на 25 жовтня 2001 року у квартирній справі його дружини на квартирному обліку значилося четверо людей: він, ОСОБА_2 та дві доньки.
19 лютого 2002 року його дружина подала клопотання голові житлової комісії Київського гарнізону про переведення квартирної черги з неї на нього.
Рішенням житлової комісії ЦАМО та ГШ ЗС України його зараховано на квартирний облік до житлової комісії ЦАМО та ГШ ЗС України на загальних підставах з 29 січня 1991 року зі складом сім`ї 4 особи.
Був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 та у квартирі АДРЕСА_2 . Право власності на зазначені квартири зареєстровано не було.
На засіданні житлової комісії ГШ ЗС України 17 травня 2017 року його було знято з квартирного обліку житлової комісії ГШ ЗС України як такого, що вчасно не пройшов перереєстрацію та не надав до житлової комісії свою облікову справу.
На засіданні житлової комісії ГШ ЗС України 11 жовтня 2018 року йому було відмовлено у поновленні на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у м. Києві.
10 грудня 2018 року він звернувся до Заступника Міністра оборони України, який на особистому прийомі рекомендував йому до 10 січня 2019 року надати відповідні документи до житлової комісії ГШ ЗСУ.
11 січня 2019 року від Голови Об`єднаної житлової комісії ГШ ЗСУ та військових частин ним отримана відповідь про відновлення його на квартирному обліку в гарнізоні м. Києва з 27 липня 1994 року складом сім`ї одна особа. Зазначене рішення оформлене протоколом засідання Об`єднаної житлової комісії ГШ ЗСУ від 11 січня 2019 року.
З прийнятим рішенням не погодився та вважає, що воно порушує його право на житло, передбачене ст. 47 Конституції України.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення засідання об`єднаної палати житлової комісії Генерального штабу Збройних сил України та військових частин, безпосередньо йому підпорядкованих в частині результату розгляду питання поновлення на квартирному обліку в місті Києві по ОЖК ГШ ЗС України полковника запасу ОСОБА_1 оформлене протоколом № 2 від 11 січня 2019 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
ОСОБА_1 з судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені позову та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Вважає, що судом не взято до уваги, що не перенесення дати постановки на квартирний облік є протиправним і призводить до звуження обсягу прав позивача.
Об`єднана житлова комісія Генерального штабу Збройних сил України та військових частин, безпосередньо йому підпорядкованих,з судовим рішенням не погодилася та подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволені позову. Вказувала, що зміст оскаржуваного рішення не відповідає фактичним обставинам справи, а висновки суду є необґрунтованими.

Київське квартирно-експлуатаційне управління надало свої відзиви на апеляційні скарги. Скаргу об`єднаної житлової комісії Генерального штабу Збройних сил України та військових частин, безпосередньо йому підпорядкованих підтримало та просило відмовити у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Крім того, відзив на апеляційну скаргу відповідача подав ОСОБА_1 . Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України,провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами п. 2) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте рішення суду першої інстанції, на думку колегії суддів, зазначеним вимогам не відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на службі у Збройних Силах України з 04 серпня 1984 року по 10 липня 2013 року та наказом Міністерства оборони України від 10 липня 2013 року № 238 звільнений у військовому званні «полковник» з військової служби у запас у зв`язку із скороченням штату (а.с. 16).
З 27 липня 1994 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку Житлової комісії військової частини КВІУЗ (а.с. 26).
ОСОБА_2 перебувала на квартирному обліку Житлової комісії військової частини КВІУЗ з 29 січня 1991 року (а.с. 27).
19 лютого 2002 року ОСОБА_2 подала клопотання голові житлової комісії Київського гарнізону про переведення квартирної черги з неї на її чоловіка (а.с. 55).
Рішенням житлової комісії ЦАМО та ГШ ЗС України ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік до житлової комісії ЦАМО та ГШ ЗС України на загальних підставах з 29 січня 1991 року зі складом сім`ї 4 особи (а.с. 56).
Зазначене також підтверджується довідками голови житлової комісії гарнізону м. Києва № 1397 від 12 квітня 2011 року та № 5729 від 26 квітня 2012 року (а.с. 147).
На засіданні житлової комісії ГШ ЗС України 17 травня 2017 року ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку житлової комісії ГШ ЗС України як такого, що вчасно не пройшов перереєстрацію та не надав до житлової комісії свою облікову справу (а.с. 60).
На засіданні житлової комісії ГШ ЗС України 11 жовтня 2018 року у поновленні на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у м. Києві ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 61-62).
10 грудня 2018 року позивач звернувся з листом до Заступника Міністра оборони України щодо поновлення його на квартирному обліку (а.с. 63-64).
11 січня 2019 року від Голови Об`єднаної житлової комісії ГШ ЗСУ та військових частин позивачем отримана відповідь про відновлення його на квартирному обліку в гарнізоні м. Києва з 27 липня 1994 року складом сім`ї одна особа (а.с. 66).
Зазначене рішення оформлене протоколом засідання Об`єднаної житлової комісії ГШ ЗСУ від 11 січня 2019 року (а.с. 67-69).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із статтями 34 та 37 Житлового кодексу України (ЖК Української РСР) потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Статтею 43 Житлового кодексу України встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України (5464-10).
До одержання постійного жилого приміщення військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, надаються службові жилі приміщення. У разі відсутності такого житла військова частина зобов`язана тимчасово орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) ним жилого приміщення на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Офіцери, прапорщики, мічмани і військовослужбовці надстрокової служби при звільненні з військової служби в запас чи у відставку за вислугою років, а також у зв`язку із скороченням чисельності або штату військовослужбовців забезпечуються жилою площею у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Крім того, дана категорія осіб жилою площею забезпечуються у порядку, встановленому положеннями Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членів їх сімей житлових приміщень затвердженої наказом Міністра оборони України від 31 липня 2018 року № 380, (далі також - Інструкція).
Пунктом 1, 3 розділу другого Інструкції встановлено, що для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини). Для спільного вирішення житлових питань декількох військових частин (підрозділів) у порядку, визначеному цією Інструкцією, можуть утворюватися об`єднані житлові комісії військових частин (підрозділів) (далі - об`єднана житлова комісія). Рішення про утворення об`єднаної житлової комісії приймається: в апараті Міноборони та безпосередньо підпорядкованих структур - державним секретарем Міністерства оборони України; в Генеральному штабі Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб) - заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України (згідно з розподілом обов`язків); у військових частинах (підрозділах) - начальником гарнізону. У разі прийняття рішення про утворення об`єднаних житлових комісій обов`язково визначається командир військової частини, який відповідає за організацію роботи об`єднаної житлової комісії та організовує проведення загальних зборів військовослужбовців військових частин (підрозділів), для забезпечення яких створюється (об`єднана житлова комісія), де обираються члени об`єднаної житлової комісії.

Крім того, відповідно до пунктів 8, 9, 10, 19 розділу другого інструкції рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі. Рішення об`єднаної житлової комісії затверджується командиром військової частини підрозділу, який відповідає за організацію роботи об`єднаної житлової комісії, та оголошується в наказі командиром військової частини за місцем проходження військової служби.

В розділі шостому Інструкції пунктами 4, 8, 10 та 16 встановлено, що для зарахування на облік військовослужбовець подає командиру військової частини рапорт, який реєструється у службі діловодства військової частини. До рапорту додаються документи, передбачені Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок забезпечення житловими приміщеннями), а також витяг з послужного списку військовослужбовця. Зазначені документи направляються командиром до житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) для прийняття рішення про зарахування на облік. Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі про зарахування військовослужбовця та членів його сім`ї на облік із зазначенням дати зарахування на облік, складу сім`ї, підстави для зарахування на облік, а також підстави включення до списків осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання жилих приміщень. Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) інформує про прийняте рішення військовослужбовця та направляє до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району витяг з наказу командира військової частини для здійснення обліку. Житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) щороку проводять інвентаризацію облікових справ військовослужбовців та членів їх сімей, що перебувають на обліку, під час якої перевіряються житлові умови (за необхідності), а також оновлюються документи, що містяться в облікових справах. За результатами інвентаризації щороку до 15 січня списки військовослужбовців та членів їх сімей, які перебувають на обліку військової частини, направляються до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району. Списки військовослужбовців, які перебувають на обліку, а також військовослужбовців, які не пройшли щорічну перереєстрацію та виключені з обліку, розміщуються у загальнодоступному місці військової частини для загального ознайомлення протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення житловою комісією військової частини (об`єднаної житлової комісії). Військовослужбовці та члени їх сімей, виключені з обліку, мають право повторно протягом року подати командиру військової частини рапорт та документи, визначені Порядком забезпечення житловими приміщеннями, для зарахування на облік в порядку, визначеному цією Інструкцією, із збереженням попереднього часу перебування на обліку.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів, виходить з такого.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).
Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).
Згідно з вимогами до змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін(пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Отже, можливість інших суб`єктів, брати участь у цивільному процесі в якості позивачів і відповідачів у цивільному процесі обмежена.
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).
Питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд вирішує у підготовчому засіданні (пункт 4 частини другої статті 197 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц(пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).
Разом з тим, позивач звернувшись до суду з даним позовом коло відповідачів встановив не вірно.

Суд першої інстанції, який задовольнив позов, не визначив реальний суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, не дослідив обставин справи та передчасно дійшов до висновку про часткове задоволення позову.
Оскільки суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, обмежений у праві залучати до участі у справі належних відповідачів по справі та розглядати позовні вимоги і підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення районного суду, на підставі п. 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про відмову в задоволені позову.
Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів враховує вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з яким, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Керуючись ч. 6 ст. 259, п. 2) ч. 1 ст. 374, п. 4) ч. 1 ст. 376, ст. 268, 367, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Об`єднаної житлової комісії Генерального штабу Збройних сил України та військових частин, безпосередньо йому підпорядкованих, задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року скасувати.
Ухвалити по справі нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Об`єднаної житлової комісії Генерального штабу Збройних сил України та військових частин, безпосередньо йому підпорядкованих, третя особа Житлова комісія Київського військового інституту управління і зв`язку, про скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. У випадках визначених ст. 389 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко,

Є.М. Суханова