Справа № 591/6043/19
Провадження № 2/591/710/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Слабко Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Друченко Тетяни Василівни до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Друченко Т.В. звертаючись до суду з зазначеним позовом, мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2008 року по 12 червня 2019 року. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2019 року у справі №591/1309/19 розірвано. За час перебування у шлюбі подружжям придбано майно.

Крім того, під час перебування у шлюбі подружжям придбано автомобіль PEUGEOT PARTNER, 2001 року випуску, який зареєстровано на відповідача, вартість якого на момент подання позовної заяви становить 70 946,00 грн. З метою уникнення поділу спільного майна подружжя - автомобіля PEUGEOT PARTNER, 2001 року випуску, відповідачка без згоди на те позивача 29 липня 2016 року продала вказаний автомобіль невідомій позивачу особі. Про незаконний продаж автомобіля позивач дізнався у квітні 2019 року. Оскільки автомобіль був придбаний під час шлюбу, а потім був відчужений відповідачем під час шлюбу без згоди позивача, і відповідачка не сплатила позивачу половину коштів, які вона отримала з продажу, крім того, автомобіль є неподільною річчю, і на даний час він вже перебуває у власності іншої особи, то позивач, вважає за необхідне прохати суд стягнути з відповідача грошову компенсацію половини вартості автомобіля, тобто 35 473, 00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача грошову компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля PEUGEOT PARTNER, 2001 року випуску в розмірі 35 473 грн.; виділити у власність ОСОБА_1 наступне майно:

- Телевізор LG, 2010 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 686 грн.,

- Телевізор SILESIS, 2005 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 382 грн.,

- Телевізор PNILIPS 2010 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 784 грн.,

- Світильники потолочні, 2011 року випуску, 2 шт., вартістю на момент подання позовної заяви 980 грн. кожний.,

- Кухонний диван кутовий та стіл кухонний столовий 2016 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 1960 грн.

- Вентилятор ВINATON, 2014 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 210 грн.

- Диван розкладний, 2014 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 3822 грн.,

- Холодильник Атлант, 2012 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 5390 грн.,

- Меблі в коридор 2013 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 1754 грн.

- Приставку телевізійну DOLEХ 2012 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 637 грн.,

- Стіл журнальний, 2014 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 637 грн.,

- Годинник електронний, 2013 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 441 грн.,

- Кухонну стінку, 2013 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 2450 грн.,

- Шафу-купе, 2014 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 3724 грн.,

- Тумбочку для взуття, 2015 року випуску, вартістю на момент подання позовної заяви 600 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1536,80 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн., та витрати, пов`язані з виготовленням звіту про незалежну оцінку майна в сумі 2600 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 22 січня 2020 року о 09 год. 00 хв.

12 грудня 2019 року від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому вказує на те, що з запропонованим позивачем розподілу майна вона не погоджується, оскільки такий поділ не враховує інтереси усіх сторін та ставить у нерівне становище позивача та відповідача, оскільки при такому поділі позивач отримає більшу сукупну вартість майна, та більш якісне та цінне майно, аніж відповідач.

Просить звернути увагу суду на той факт, що наразі ОСОБА_1 проживає окремо від відповідачки, хоча і зареєстрований разом з нею. Відповідачка наразі проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 в одній квартирі, що підтверджується довідкою про осіб, що зареєстровані у квартирі. Майно, яке підлягає розподілу також знаходиться у вказаній квартирі. При цьому, якщо позивач забере із квартири майно, яке він хоче залишити за собою, це прямо вплине на життя його матері, що, на думку відповідача є неприпустимим.

Крім того, позивачем невірно оцінено вартість деякого майна, зокрема відповідно до чеку на придбання холодильника Атлант, вартість останнього складала 2988 грн.

Що стосується вимоги про виплату Ѕ частини вартості автомобіля PEGOTPARTNER, 2001 року випуску у розмірі 35 473 грн. зазначає, що позивачем не доведено того факту, що він не знав і не міг знати про продаж відповідачем транспортного засобу, оскільки без його згоди продати автомобіль відповідачка не могла. Крім того, позивачем не надано доказів того факту, що отримані за продаж автомобіля кошти не були використанні в інтересах сім`ї.

Представником позивача заявлено вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, однак не надано доказів співмірності цих витрат зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); не надано доказів того, скільки часу витрачено адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Враховуючи вказане, просить суд виділити у власність ОСОБА_1 наступне майно:

Телевізор SILESIS, 2005 року випуску, 382 грн.,

Телевізор PHILIPS, 2010 року випуску, 784 грн.,

Меблі в коридор, 2013року випуску, 1754 грн.,

Морозильна камера, 2012 року випуску,3136 грн.,

Диван розкладний, 2010 року випуску, 2351 грн.

Крісла 2 шт., 2010 року випуску, 1960 грн.,

Кухонний диван кутовий та стіл кухонний столовий, 2016 року випуску, 1960 грн.

Кухонна стінка, 2013 року випуску, 2450 грн.,

Вентилятор BIN ATONE, 2014 року випуску, 210 грн.,

Обігрівач COLOR, 2015 року випуску, 980 грн.,

Стіл журнальний, 2014 року випуску, 637 грн.

Сушарка для білизни, 2013 року випуску, 147 грн.

Тумбочка для взуття, 2012 року випуску, 490 грн.

Загальна вартість 17242 грн.

Виділити у власність ОСОБА_3 наступне майно:

Телевізор THOMSON, 2010 року випуску , 3430 грн.

Телевізор LG,2010 року випуску, 686 грн.,

Приставка телевізійна DOLЕХ, 2012 року випуску, 637 грн.,

Тумбочка під телевізор, 2009 року випуску,441 грн.

Шафа купе, 2014 року випуску, 3724 грн.,

Пральна машина INDESIT, 2015 року випуску, 1479 грн.,

Холодильник АТЛАНТ, 2012 року випуску,2988 грн.

Диван розкладний, 2014 року випуску 3822 грн.,

Годинник електронний, 2013 року випуску,441 грн.

Загальна вартість 17639 грн.

Залишити у спільному користуванні наступне майно: меблі до ванної кімнати, люстерко з мийкою, вартістю 2001 грн., плиту електричну, вартість 3822 грн., три люстри загальною вартістю 980 грн. В задоволенні позову в частині стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля PEGOTPARTNER, 2001 року випуску у розмірі 35473 грн. відмовити за необґрунтованістю. В задоволенні позову в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. відмовити за необґрунтованістю. Витрати щодо сплати судового збору та витрат, пов`язаних з виготовленням звітів про незалежну оцінку майна задовольнити відповідно до ст. 141 ЦПК України (а.с.88-94).

22 січня 2020 року у зв`язку з клопотанням представника відповідачки про відкладення, розгляд справи протокольною ухвалою суду відкладено до 02 березня 2020 року 14 год.00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 13 травня 2020 року 16 год. 00 хв.

13 травня 2020 року у зв`язку з закінченням робочого часу та викликом свідка, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 06 серпня 2020 року.

В даному судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка та її представник позовні вимоги визнали частково з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 23 травня 2008 року, який було розірвано 12 червня 2019 року (а.с. 16, 17).

За час перебування у шлюбі подружжям придбано майно, перелік та вартість якого вказано у звіті про незалежну оцінку (а.с.32-73).

Крім того, під час перебування у шлюбі подружжям придбано автомобіль PEUGEOT PARTNER, 2001 року випуску, який зареєстровано на відповідача, вартість якого відповідно до звіту про незалежну оцінку транспортного засобу становить 70 946,00 грн. (а.с. 20-31).

За інформацією Територіального сервісного центру МВС в Сумській області від 18 квітня 2019 року згідно з обліковими даними ЄДР МВС за ОСОБА_3 20 листопада 2012 року зареєстровано автомобіль PEUGEOT PARTNER, 2001 року випуску. 29 липня 2016 року цей транспортний засіб перереєстровано на іншого власника на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ № 5946 РСЦ МВС в Сумській області, №5946/2019/0039 від 29 липня 2016 року (а.с. 19).

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такі ж положення містяться у статті 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Згідно з інформацією наданою Територіальним сервісним центром МВС в Сумській області датою реєстрації спірного автомобіля є 20 листопада 2012 року.

Таким чином, спірний автомобіль набуто відповідачкою за час шлюбу з позивачем.

Згідно встановлених під час судового розгляду обставин спірний автомобіль 29 липня 2016 року перереєстровано на іншого власника на підставі договору купівлі-продажу.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Під час судового розгляду встановлено, що відчуження спірного автомобіля, який є спільною сумісною власністю сторін, відповідачкою проведено без згоди позивача, а тому позивач має право на стягнення грошової компенсації у розмірі Ѕ частини від його вартості.

Заперечення відповідачки про наявність згоди позивача при здійсненні продажу автомобіля не підтверджено належними та допустимими доказами, яким в даному випадку є письмова заява позивача, а доводи про неможливість відчуження автомобіля без згоди позивача ґрунтуються на припущеннях. Таким чином відповідачкою не спростовано доводи заявленого позову про відсутність згоди на продаж автомобіля, який є спільною сумісною власністю сторін.

Також відповідачкою не надано доказів на підтвердження того, що кошти від відчуження автомобіля використані в інтересах сім`ї.

Вартість автомобіля, заявлена позивачем, не спростована відповідачкою, а тому суд приймає докази надані позивачем у виді звіту про оцінку автомобіля, а тому є підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідачки на його користь грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля PEUGEOT PARTNER, 2001 року випуску в розмірі 35 473 грн.

Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вже зазначалось, за ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із частиною другою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Згідно з пунктами 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

В судовому засіданні встановлено, що під час перебування у шлюбі сторін ними придбано наступне майно: телевізор THOMSON, 2010 року випуску, телевізор LG,2010 року випуску, телевізор SILESIS, 2005 року випуску, телевізор PNILIPS, 2010 року випуску, приставка телевізійна DOLEX 2012 року випуску, тумбочка під телевізор, 2009 року випуску, меблі в коридор, 2013 року випуску, шафа-купе, 2014 року випуску, пральна машина INDESIT, 2015 року випуску, меблі до ванної кімнати, люстерко з мийкою, 2015 року випуску, плита електрична, 2012 року випуску, холодильник Атлант, 2012 року випуску, морозильна камера, 2012 року випуску, диван розкладний, 2014 року випуску, диван розкладний, 2010 року випуску, крісла, 2010 року випуску, світильники потолочні, 2011 року випуску, кількість 3 шт,, кухонний диван кутовий та стіл кухонний столовий, 2016 року випуску, кухонна стінка, 2013 року випуску, вентилятор BINATON, 2014 року випуску, обігрівач COLOR, 2015 року випуску, стіл журнальний, 2014 року випуску, сушарка для білизни, 2013 року випуску, годинник електронний, 2013 року випуску, тумбочка для взуття, 2015 року випуску.

Вказане майно, яке позивач просить поділити, є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідачкою не надано належних доказів на підтвердження висловлених доводів з приводу того, що частина речей була придбана нею до шлюбу з позивачем, також як і те, що придбані речі поза спільним проживанням не є спільною сумісною власністю подружжя та придбані за особисті кошти відповідачки.

Під час судового розгляду відповідачка заперечувала стосовно оцінки вартості холодильника Атлант, посилаючись на те, що його вартість склала 2988 грн., надаючи копію товарного чеку від 09 січня 2010 року.

Визначення вартості спільно придбаного подружжям майна потребує спеціальних знань, а саме висновку компетентного спеціаліста щодо вартості вказаного майна.

Слід зазначити, що висновок експерта є одним із засобів доказування даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, фактів, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників розгляду справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, виходячи із предмету та підстав заявленого позову. Призначення експертизи є способом забезпечення доказів.

Під час судового розгляду судом неодноразово роз`яснювалося учасникам справи їх право заявити клопотання про призначення експертизи стосовно вартості спільного майна, проте сторони такого клопотання не заявляли, зазначивши, що наслідки не вчинення такої процесуальної дії їм відомі і зрозумілі.

Суд не приймає до уваги надану копію товарного чеку на підтвердження вартості придбання холодильнику Атлант від 09 січня 2010 року (а.с. 97), оскільки такий доказ не підтверджує дійсну вартість вказаного майна на час розгляду справи.

За таких обставин при визначенні вартості майна, яке підлягає поділу, суд керується звітом про незалежну оцінку рухомого майна (а.с. 32-68).

При цьому враховуються надані в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_5 , яка здійснювала вказану оцінку, про те, що при визначенні вартості крісел приймалось до уваги їх вартість в комплекті, також як і вартість люстр, яка вказана загальною сумою 980 грн. за 3 шт.

Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності та вартості тумбочки для взуття, яка оцінена ним в розмірі 600 грн., проте у звіті про незалежну оцінку рухомого майна зазначений об`єкт відсутній, а тому суд його не враховує при здійсненні розподілу спільного майна сторін.

З урахуванням встановлених обставин, можливостей подальшого використання речей та їх призначення після поділу, виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи варіанти поділу майна, запропоновані сторонами, суд приходить до висновку по необхідність розподілу спільного майно подружжя наступним чином:

виділити позивачу: телевізор SILELIS, 2005 року, вартістю 382 грн. 00 коп., телевізор PHILIPS, 2010 року, вартістю 784 грн. 00 коп., меблі в коридор, 2013 року, вартістю 1754 грн. 00 коп., кухонний диван кутовий та стіл, 2016 року, вартістю 1960 грн. 00 коп., кухонна стінка, 2013 року, вартістю 2450 грн. 00 коп., вентилятор BINATONE, 2014 року, вартістю 210 грн. 00 коп., стіл журнальний, 2014 року, вартістю 637 грн. 00 коп., морозильну камеру, 2012 року, вартістю 3136 грн. 00 коп., шафу-купе, 2014 року, вартістю 3724 грн. 00 коп., диван розкладний, 2010 року, вартістю 2352 грн. 00 коп., крісла, 2010 року, вартістю 1960 грн. 00 коп., люстри 3 шт., 2011 року, вартістю 980 грн. 00 коп., обігрівач COLOR, 2015 року, вартістю 980 грн. 00 коп., сушку, 2013 року, вартістю 147 грн. 00 коп., годинний електронний, 2013 року, вартістю 441 грн. 00 коп., що в загальній вартості складає 21897 грн. 00 коп.

виділити відповідачці: телевізор TOMSON, 2010 року, вартістю 3430 грн. 00 коп., телевізор LG, 2010 року, вартістю 686 грн. 00 коп., телевізійну тумбочку, 2009 року, вартістю 441 грн. 00 коп., пральну машинку INDESIT, 2015 року, вартістю 1470 грн. 00 коп., приставку телевізійну DOLEX, 2012 року, вартістю 637 грн. 00 коп., холодильник Атлант, 2012 року, вартістю 5390 грн. 00 коп., плиту електричну, 2012 року, вартістю 3822 грн. 00 коп., стіл журнальний, 2012 року, вартістю 490 грн. 00 коп., диван розкладний, 2014 року, вартістю 3822 грн. 00 коп., меблі до ванної кімнати, люстерко з мийкою, 2015 року, вартістю 2001 грн. 00 коп., що в загальній вартості складає 22189 грн. 00 коп., стягнувши з відповідачки на користь позивача грошову компенсацію різниці у вартості майна у розмірі 146 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги (у цивільних справах) з адвокатом Друченко Т.В (а.с. 70-72) та з акту прийому-передачі наданих послуг від 25 вересня 2019 року загальна вартість наданих послуг становить 3000 грн.00 коп., яка складається з консультації з питань можливості підготовки позову про поділ майна подружжя 400 грн., залучення спеціаліста з оцінки майна 600 грн. 00 коп., підготовка та складання позовної заяви про поділ майна подружжя 2000 грн. (а.с. 74).

З наданих копій квитанцій про оплату правової допомоги вбачається понесення позивачем витрат на загальну суму 3000 грн. (а.с. 73).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні розміру понесених витрат на правову допомогу суд враховує те, що за умовами укладеного 09 серпня 2019 року позивачем договору про надання правової допомоги адвокат зобов`язується надавати такі види правової допомоги: консультації з предмету договору, підготовка та подання процесуальних документів (п. 1.2. угоди «про надання правової допомоги»).

В той же час залучення спеціаліста оцінки майна вказаним договором не врегульована, а тому суд не враховує вартість з надання таких послуг в сумі 600 грн. 00 коп. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача 2400 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому суд вважає вказаний розмір оплати витрат на правову допомогу співмірним зі складністю справи та підтвердженим обсягом виконаних адвокатом робіт.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 741 грн. 19 коп. (768 грн. 40 коп. х 96,46%= 741 грн. 19 коп.), а також понесені витрати за послуги оцінки майна в розмірі 2600 грн.00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 35473 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості відчуженого майна автомобіля PEUGEOT PARTNER, 2001 року випуску.

Провести поділ майна подружжя, виділивши ОСОБА_1

телевізор SILELIS, 2005 року, вартістю 382 грн. 00 коп.,

телевізор PHILIPS, 2010 року, вартістю 784 грн. 00 коп.,

меблі в коридор, 2013 року, вартістю 1754 грн. 00 коп.,

кухонний диван кутовий та стіл, 2016 року, вартістю 1960 грн. 00 коп.,

кухонна стінка, 2013 року, вартістю 2450 грн. 00 коп.,

вентилятор BINATONE, 2014 року, вартістю 210 грн. 00 коп.,

стіл журнальний, 2014 року, вартістю 637 грн. 00 коп.,

морозильну камеру, 2012 року, вартістю 3136 грн. 00 коп.,

шафу-купе, 2014 року, вартістю 3724 грн. 00 коп.,

диван розкладний, 2010 року, вартістю 2352 грн. 00 коп.,

крісла, 2010 року, вартістю 1960 грн. 00 коп.,

люстри 3 шт., 2011 року, вартістю 980 грн. 00 коп.,

обігрівач COLOR, 2015 року, вартістю 980 грн. 00 коп.,

сушку, 2013 року, вартістю 147 грн. 00 коп.,

годинний електронний, 2013 року, вартістю 441 грн. 00 коп.

Виділити ОСОБА_3

телевізор TOMSON, 2010 року, вартістю 3430 грн. 00 коп.,

телевізор LG, 2010 року, вартістю 686 грн. 00 коп.,

телевізійну тумбочку, 2009 року, вартістю 441 грн. 00 коп.,

пральну машинку INDESIT, 2015 року, вартістю 1470 грн. 00 коп.,

приставку телевізійну DOLEX, 2012 року, вартістю 637 грн. 00 коп.,

холодильник Атлант, 2012 року, вартістю 5390 грн. 00 коп.,

плиту електричну, 2012 року, вартістю 3822 грн. 00 коп.,

стіл журнальний, 2012 року, вартістю 490 грн. 00 коп.,

диван розкладний, 2014 року, вартістю 3822 грн. 00 коп.,

меблі до ванної кімнати, люстерко з мийкою, 2015 року, вартістю 2001 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці у вартості майна у розмірі 146 грн. 00 коп., понесені витрати у виді судового збору в розмірі 741 грн. 19 коп., витрат на правову допомогу в розмірі 2400 грн. 00 коп. та витрат за послуги оцінки майна в розмірі 2600 грн.00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлене 14 серпня 2020 року.

Суддя А.П.Сидоренко