Справа № 939/532/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про скасування акту погодження меж земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ІІ-КВ № 024812 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва в СТ «Лужок» в АДРЕСА_1 . У 2012 році даній земельні ділянці було присвоєно кадастровий номер. Власником сусідньої земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 є відповідачка ОСОБА_2 . Межі даних земельних ділянок були визначені ще при їх виділенні, були встановлені паркани та збудовані на них садові будинки та господарські споруди. Однак, при виготовленні державних актів на зазначені земельні ділянки виявилось, що збудовані ще у 80-ті роки на його /позивача/ земельній ділянці сарай та гараж частково розташовані на території земельної ділянки відповідачки, що свідчить про те, що технічна документація на приватизацію його /позивача/ та відповідачки земельних ділянок була виготовлена не вірно і не відповідає фактичним розмірам належних їм земельних ділянок, координати земельних ділянок зміщені. Він /позивач/ звертався до відповідачки з метою позасудового врегулювання спору, але остання відмовилась звертатись до землевпорядної організації задля виправлення наявних помилок. На даний час позивачу стало відомо, що відповідачка виготовила технічну документацію із землеустрою належної їй земельної ділянки і цій ділянці було присвоєно кадастровий номер, при цьому межі між зазначеними земельними ділянками з ним /позивачем/, як суміжним землекористувачем, останньою узгоджені не були, наявні помилки не виправлені і як наслідок межа між їх земельними ділянками частково проходить на його /позивача/ території та частково по господарській будівлі.

Оскільки в порушення норм земельного законодавства при виготовленні технічної документації із землеустрою на свою земельну ділянку відповідачка не узгодила з ним /позивачем/ межі земельної ділянки та не виправила наявні помилки, що призвело до накладення меж їх /позивача та відповідачки/ зазначених земельних ділянок, та порушує його /позивача/ права, як власника земельної ділянки, то просив визнати недійсним акт прийому-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_2 на земельну ділянку в СТ «Лужок» в АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 30 березня 2020 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу та третій особі роз`яснено їх право на подання до суду відповідних заяв по суті справи. Відповідачка відзив на позов суду не надала, третя особа ГУ Держгеокадастру у Київській області надало пояснення щодо позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 024812, виданого 15 грудня 2000 року, позивачу належить земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:1043, площею 0,0547 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на АДРЕСА_1 /а.с. 9/.

Як вбачається з кадастрового плану вказаної земельної ділянки /а.с. 10/, одним із суміжних землевласників (землекористувачів) даної земельної ділянки значиться ОСОБА_3 /від Г до Д/.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_3 помер і на даний час суміжним землевласником є відповідачка ОСОБА_2 , яка при виготовленні технічної документації із землеустрою на належну їй земельну ділянку в СТ «Лужок» в АДРЕСА_2 , всупереч діючим нормам земельного законодавства не узгодила з ним /позивачем/, як суміжним землевласником, межі між їх земельними ділянками, що призвело до накладення меж цих земельних ділянок та неправомірної видачі їй / ОСОБА_2 / акту прийому-передачі межових знаків на зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.2,3 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно положень ст. 198 ЗК України, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами є однією із складових комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок /кадастрової зйомки/.

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376.

Так, згідно абз. четвертого п.1.3 Інструкції, межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки; Згідно п. 2.1. встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до п.2.3. комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема акт прийомки передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних

ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце

проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення

якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Тобто, зазначене свідчить, що непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Крім того, чинне законодавство України не передбачає обов`язку землекористувача надавати згоду на погодження меж суміжних земельних ділянок.

Таким чином, проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що акт прийому-передачі межових знаків на зберігання є лише складовою частиною технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), такий акт не є правовстановлюючим документом, який згідно з чинним земельним законодавством України має юридичне значення документа, що встановлює і підтверджує лінію проходження меж земельної ділянки.

За таких обставин, з огляду на зазначене, так як акт прийому-передачі межових знаків на зберігання не є правовстановлюючим документом, жодного юридичного значення не має, оскільки не породжує, або засвідчує (підтверджує) будь-які чи будь-чиї юридичні права та обов`язки, і відповідно, виходячи з положень ч.1 ст. 21 та ч.1 ст. 393 ЦК України, не може бути самостійним предметом оскарження, то суд визнає вимоги позивача щодо визнання недійсним акту прийому-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_2 на земельну ділянку в СТ «Лужок» в АДРЕСА_3 безпідставними, у зв`язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.15,21,393 ЦК України, ст. 96,152,198 ЗК України, Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про скасування акту погодження меж земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 25 серпня 2020 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч