КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9863/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 , Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року заяву повернуто заявнику.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, скасовано ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року заяву повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що кваліфікуючи подання заяви, як зловживання процесуальним правом, суд позбавив заявника гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати, в тому числі, на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявник ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на апеляційне оскарження, натомість, неодноразово зверталась до суду із заявами з тим самим предметом та з тих самих підстав щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому суд розцінив дії заявника як такі, що вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями.

Суд визнав дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим повернув її заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Зі змісту ухвали вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 втретє звернулася до суду з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, з тих самих підстав.

Крім того, в ухвалі зазначено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 квітня 2019 року їй було відмовлено у її задоволенні про що свідчить ухвала суду від 10 травня 2019 року, яка міститься в автоматизованій системі документообігу суду «Д3» (ун. №756/4977/19, провадження №6/756/340/19) та ухвала суду від 01 серпня 2019 року (ун. №756/7476/19, провадження №6/756/810/19), якою подану ОСОБА_1 заяву, було повернуто.

Вказані ухвали суду в апеляційному порядку не були оскаржені і вони набрали законної сили.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Проте, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити вказані обставини та перевірити викладені факти, оскільки надіслані матеріали справи не мітять доказів, що підтверджують обставини, які суд вважає встановленими.

Колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні, а посилання суду першої інстанції на неодноразові звернення заявниці до суду із заявами з тим самим предметом та з тих самих підстав не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.7,30,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба