_________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/943/19
УХВАЛА

11.08.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Кириковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа №1512/14405/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За наслідком розгляду вказаної справи, 19 березня 2013 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 78733 доларів США 69 центів, що за курсом НБУ України на день винесення рішення (100 доларів США = 799,3 грн.) складає 629318 гривень 38 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3219 гривень.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.07.2015 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні по цивільній справі № 1512/14405/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчих провадженнях відкритих відносно ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на виконання та на підставі виконавчих листів виданих Київським районним судом м. Одеси по справі за № 1512/14405/2012.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10 травня 2018 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 19 березня 2013 року по цивільній справі №1512/14405/2012 задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 19 березня 2013 року по цивільній справі №1512/14405/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

18 березня 2019 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено замінити позивача ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ПАТ ФК «Довіра та Гарантія».

18 липня 2019 року судом в судовому засіданні за участі представника позивача ПАТ ФК «Довіра та Гарантія», було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 10 жовтня 2019 року, за участі представника позивача, була оглянута судова повістка, направлена відповідачу ОСОБА_1 на судове засідання, призначене 6 червня 2019 року, яка повернулася до Київського районного суду м. Одеси з відміткою щодо неможливості вручення адресату у зв`язку з його смертю.

У зв`язку з чим, з метою перевірки отриманої інформації про смерть відповідача, з урахуванням думки представника позивача, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.10.2019 року витребувано з Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області інформацію щодо наявності або відсутності актового запису про смерть громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області.

04 листопада 2019 року до суду надійшов лист з Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому повідомлено суд, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис №4946.

На підставі викладеного судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням того, що відповідач по справі помер, а правовідносини в цій справі допускають правонаступництво, шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті померлого закінчився, з метою встановлення кола правонаступників після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2019 року було витребувано з Першої Одеської державної нотаріальної контори належним чином завірений витяг зі спадкового реєстру, який містить інформацію стосовно наявності (відсутності) у спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №4946, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину. Витребувано з відповідного Комунального підприємства або Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку належним чином завірену копію довідки про склад сім`ї та зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 , станом на 03 травня 2019 року.

06 грудня 2019 року до суду надійшла відповідь з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі, до якої надано інформаційну довідку зі спадкового реєстру за №58539336 від 29.11.2019 року, з якої судом встановлено, що 01 червня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алексєєвою Оленою Володимирівною було заведено спадкову справу за №14/2019 до майна ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.12.2019 року за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алексєєвої Олени Володимирівни належним чином завірену копію спадкової справи за №14/2019 до майна ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з реєстром у відкритому доступі, судом було встановлено, що діяльність приватного нотаріуса Алексєєвої О.В. не припинена, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , номер свідоцтва 131.

З урахуванням встановлених обставин, судом була направлена копія ухвали суду від 16.12.2019 року на вказану адресу місцезнаходження приватного нотаріуса Алексєєвої О.В.

Однак, зазначена ухвала суду двічі не була отримана приватним нотаріусом, поштова кореспонденція не отримувалась, що підтверджується повернутими до суду поштовими повідомленнями, з зазначенням причини не вручення: «за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку з неотриманням приватним нотаріусом копії вказаної ухвали суду, за наслідком чого ухвала суду залишається невиконаною, що призводить до неможливості розгляду справи, судом 03.03.2020 року було скеровано відповідний запит до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для здійснення дій з вручення приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Алексєєвій Олені Володимирівні, копії ухвали Київського районного суду міста Одеси від 16.12.2019 року та здійснення контролю з її виконання, з наданням до суду відповідних документів на підтвердження вручення, що буде сприяти виконанню ухвали суду, недопущенню порушення встановлених законодавством строків розгляду справи, а також здійсненню судом судочинства у відповідності до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

27.03.2020 року на виконання вказаного запиту, до суду надійшов лист з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.03.2020 року за вих. №6732/15-11, в якому повідомлено, що Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.07.2019 року за №382/03-08, приватну нотаріальну діяльність Алексєєвої О.В. припинено з 02.07.2019 року, у зв`язку зі смертю.

Також повідомлено суд, що архівні документи приватного нотаріуса Алексєєвої О.В. в установленому законом порядку передані до Одеського державного нотаріального архіву, за наслідком чого ухвалою суду від 30.06.2020 року витребувано з Одеського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи за №14/2019 до майна ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була передана від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алексєєвої Олени Володимирівни.

У той же час, суд зазначає, що в останні три судові засідання поспіль, а саме 25 травня 2020 року, 30 червня 2020 року, 11 серпня 2020 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не з`явився, про дату, час і місце проведення яких був належним чином повідомлений, що підтверджується: рекомендованим поштовим повідомленням за №958 про сповіщення на 25.05.2020 року; довідковим листом від 26.05.2020 року про сповіщення на 30.06.2020 року; рекомендованим поштовим повідомленням за №150 про сповіщення на 11.08.2020 року.

Про причини неявки у зазначені судові засідання представник позивача жодного разу суд не повідомив, як і після заміни позивача ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ПАТ ФК «Довіра та Гарантія», останнім заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавалось.

Частинами 2,3 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Водночас, згідно з п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

На підставі вищевикладеного вбачається, що представник позивача будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судових засідань, повторно поспіль не з`явився до судового засідання, не повідомивши суд про причини такої неявки, не надавши до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, будучи ініціатором цього судового провадження.

Частинами 1, 2 статті 210 ЦПК України встановлено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму судам роз`яснено, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Судом враховується, що провадження в цій справі відкрито 14.11.2012 року, нез`явлення представника позивача до судових засідань робить неможливим проведення розгляду справи, що призводить до постійних їх відкладень, за наслідком чого призводить до порушення судом норм чинного законодавства України щодо розгляду справи в розумні строки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в постанові від 22.05.2019 року по справі №310/12817/13, також дійшов висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Під час вирішення питання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою, судом також враховується, що відповідно до п.3 ч.1 ст.157 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду,у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд враховує складність справи, стадію розгляду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій позивача, який не з`явився, та з урахуванням обставин щодо смерті відповідача, суд вважає за неможливе здійснювати розгляд справи за відсутності позивача.

Судом також враховується, що позивачем в цій справі є юридична особа ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яка має штат працівників, та тричі поспіль не забезпечило явку представника до судового засідання, будучи обізнаним про дату, час і місце проведення судового засідання.

Отже, позивач будучи ініціатором даного судового провадження, маючи інформацію про дату час та місце судового засідання, в судові засідання не з`являється.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, з урахуванням того, що представник позивача повторно не з`явився в судове засідання, без поважних причин, про дату, час і місце проведення якого був належним чином повідомлений, обізнаний, та не повідомивши суд про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції та практики Європейського суду, суд дійшов висновку та вважає, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає залишенню без розгляду.

Також дії суду не порушують права позивача, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції, а також оскільки залишення позову без розгляду, не перешкоджає позивачеві для повторного звернення до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду з цим позовом повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.