Справа № 487/4873/20
Провадження № 2/487/2104/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

31.08.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь заборгованість за договором позики від 07.03.2018 року у загальному розмірі 377906,79 доларів США, з яких: 370000 доларів США заборгованість за договором позики; 1581,32 доларів США три відсотки річних; 6325,47 доларів США пеня за прострочення сплати основної заборгованості та судовий збір у розмірі 10510,00 грн..

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07.03.2018 року між нею та ОСОБА_2 , в присутності двох свідків, було укладено договір позики, відповідно до якого вона надала останньому грошову позику у розмірі 370000 доларів США, яку останній зобов`язувався повернути в повному розмірі до 01.07.2020 року. Місцем виконання договору зазначено АДРЕСА_3 .

Крім того, позивач зазначила, що договір позики укладав і грошові кошти отримував ОСОБА_2 , однак це було в період шлюбу з ОСОБА_3 , яка є його дружиною, і яка була повністю обізнана стосовно укладення такого договору, а отже, зазначений договір укладено в інтересах сім`ї, а грошові кошти, одержані за договором, використані також в інтересах сім`ї. Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є солідарними відповідачами (боржниками) за договором позики від 07.03.2018 року. До теперішнього часу відповідачі свої зобов`язання за договором не виконали, на зв`язок не виходять, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 01.09.2020 року було відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі.

Одночасно з позовною заявою, позивач надала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та оголошення заборони відчуження рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в межах ціни позову, а саме на грошову суму в розмірі 10324413,50 грн., посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду при задоволенні позову.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ст.151 ЦПК України).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанова) забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Своєю чергою, у рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до вимог п.4 Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи характер правовідносин, предмет позову, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд приходить до висновку, що застосування саме такого виду забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам та фактично реалізує мету його застосування.

Керуючись ст.ст.151 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в межах ціни позову в розмірі 10324413,50 грн., та заборонити його відчуження.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області та сторонам по справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвалу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя І.В.Боброва