Справа № 203/1727/20
Провадження № 2/0203/811/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, в особі головуючого судді Колесніченко О.В., розглянувши у спрощеному порядку без виклику сторін цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 пред`явив через суд позов до ОСОБА_2 на предмет повного відшкодування йому в порядку понесення відповідачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 05 вересня 2012 року в сумі 70 000 грн., однак відповідач рішення суду не виконував, у зв`язку з чим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто за договором позики від 05 вересня 2012 року за період з 05 червня 2015 року по 30 листопада 2017 року 3% річних - 5 229,86 грн. та інфляційні збитки - 19 670 грн., яке відповідач також не виконує, кошти позики не повертає, тому має нести відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання в межах строку позовної давності за період з 01 грудня 2017 року до 13 травня 2020 року у вигляді трьох відсотків річних в сумі 5 143,56 грн. та інфляційних збитків в сумі 11 340,00 грн., а всього 16 483,56 грн., які позивач просив стягнути на свою користь, а також покласти на відповідача судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 21 травня 2020 року судді Колесніченко О.В.

З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 10 червня 2020 року, після надходження 09 червня 2020 року відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на запит суду від 22 травня 2020 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв.

Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з повним задоволенням позову, виходячи з встановлених судом наступних обставин.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року у цивільній справі №203/872/15-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 05 вересня 2012 року в розмірі 70 000 грн., в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним - відмовлено повністю (а.с.5,6). Рішення не оскаржувалось, набрало законної сили 25 серпня 2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому вказане рішення суду є преюдиційним для розгляду даної справи.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року у справі №203/4582/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 вересня 2012 року у вигляді трьох відсотків річних - 5 229,86 грн. та інфляційних збитків в сумі 19 670 грн., а разом 24 899,86 грн., також стягнуто судові витрати в сумі 640 грн. (а.с.7,8).

Вказаним рішенням, яке є преюдиційним для розгляду даної справи в силу ст. 82 ЦПК України, встановлено, що 26 червня 2017 року постановою Центрального відділу ДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий лист з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року повернутий стягувачу без виконання.

На виконання рішення суду Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року 16 квітня 2018 року виданий виконавчий лист №203/4582/17.

Постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 19 грудня 2019 року виконавчий лист №203/4582/17, виданий 16 квітня 2018 року, повернутий стягувачу без виконання на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника (а.с.9).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно, таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням.

За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, про що Верховним Судом України викладено правовий висновок у постанові № 6-113цс14 від 01 жовтня 2014 року.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем зобов`язання за позикою від 05 вересня 2012 року не виконане, рішення суду про стягнення боргу за цією позикою та за прострочення виконання за період з 05 червня 2015 року по 30 листопада 2017 року, а в подальшому за прострочення за період з 01 грудня 2017 року по 13 травня 2020 року залишається не виконаним, позика залишається неповернутою, тому відповідач вважається таким, що прострочив в розумінні ст. 612 ЦК України, що тягне за собою понесення ним відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України у вигляді сплати на користь позивача трьох відсотків річних та встановлений індекс інфляції за весь час прострочення в межах строку позовної давності за ст. 257 ЦК України заявлених позовних вимог, тобто з 01 грудня 2017 року до 13 травня 2020 року:

-три відсотки річних (01.12.2017-13.05.2020): (70 000 грн. х 3 х 894 днів) : 365 : 100 = 5 143,56 грн.

-індекс інфляції:

Період заборгованостіСума боргу(грн.)Сукупний індекс інфляції за період (Сукупний індекс інфляції за період розраховується за формулою: ІІ ср. = ІІ1 х ІІ2 ...х ІІХ/100^n, де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ - індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n - кількість місяців заборгованості)Інфляційне збільшення суми боргу (інфляційне збільшення суми боргу розраховано за формулою: С. інфл. = С х IIср., где С - сума боргу; IIср. - сукупний індекс інфляції)
01.12.2017 - 13.05.,16211 340,00

Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , знятий з реєстрації до адреси: АДРЕСА_3 ), три відсотки річних від простроченої суми позики за договором від 05 вересня 2012 року за період з 01 грудня 2017 року по 13 травня 2020 року в розмірі 5 143,56 грн. (п`ять тисяч сто сорок три гривень 56 коп.), суму індексу інфляції за цей же період в розмірі 11 340 грн. (одинадцять тисяч триста сорок гривень 00 коп.), а також судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.), а всього -17 324,36 грн. (сімнадцять тисяч триста двадцять чотири гривні 36 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс складено 21.08.2020.

Суддя О.В. Колесніченко