Справа № 591/2523/20
Провадження № 2/591/1761/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання - Слабко Ю.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 03 березня 2010 року по 20 жовтня 2016 року вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_2 . Шлюб між ними не реєструвався. Від їхніх стосунків у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Стосунки з відповідачем не склалися, і на даний час шлюбних відносин не підтримують. Відповідач не бере участі ні у вихованні сина, ні у матеріальному його утриманні. Майновий та фінансовий тягар забезпечення дитини лежить на позивачці. Відповідач на даний час офіційно не працює, хоча щомісячно отримує стабільний дохід від виконання цивільно-правових договорів (у власному гаражі ремонтує автомобілі). Точної суми доходу вказати не може, оскільки про розмір отриманих грошових коштів відповідач не повідомляє.

Той факт, що ОСОБА_2 має достатній заробіток для утримання своєї дитини підтверджується наявністю у нього у власності легкового автомобіля (СhегуQQ 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 ), в користуванні легкового автомобіля МегсеdesВеnz та двоповерхового житлового будинку, в якому проживає сам і утримує його за власний рахунок, сплачуючи всі необхідні комунальні платежі. Будь-яких інших осіб на утриманні у відповідача немає, аліменти на будь-яких інших дітей ОСОБА_2 не сплачує.

Посилаючись на те, що відповідач має задовільний стан здоров`я, жодних протипоказань до фізичної чи інтелектуальної праці не має, однак офіційно працевлаштовуватись не бажає, позивачка вважає, що він в змозі надавати дитині матеріальну допомогу у вигляді аліментів, оскільки на даний час він має достатньо грошових коштів, які стабільно заробляє ремонтом автомобілів.

В свою чергу син має гарний стан здоров`я, навчається в 1 класі Сумської загальноосвітньої школи № 17, до оголошення на території України карантину активно відвідував гуртки та секції, зокрема: секцію боротьби з панкратіону та плавання.

На даний час, згідно наказу Міністерства освіти і науки України № 406 від 16 березня 2020 року «Про організаційні заходи для запобігання поширенню коронавірусу СОVID-19» школа закрита на карантин і син змушений навчатись вдома дистанційно. В свою чергу дистанційне навчання дитини потребує не лише сучасних технічних засобів (телевізора, персонального комп`ютера, мобільного телефону, яким вона забезпечила дитину самостійно та за власний рахунок), але і постійного доступу до мережі Інтернет та кабельного телебачення, що потребує щомісячних витрат на оплату даних послуг.

Крім того, дитина для повноцінного розумового та фізичного її розвитку потребує значних матеріальних витрат на збалансоване харчування, одяг, взуття, шкільні приладдя та навчальну літературу, на що витрачається значна частина коштів.

За таких обставин, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 3000 грн., до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з часу звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2020 року відкрито провадження по справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 31 липня 2020 року о10 год. 00 хв.

16 червня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що дійсно, вони з позивачкою мають спільних дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 , щодо якої він має намір визнати своє батьківство у судовому порядку, і про яку позивачка навіть не зазначає у позовній заяві.

Позивачка зазначає, що він не бере участі у вихованні сина, у його матеріальному утриманні, але він регулярно проводить час із сином ОСОБА_5 , матеріально йому допомагає, вважає, що позивачка намагається ввести суд в оману. Крім того, він регулярно купує сину продукти харчування, речі, іграшки, тощо, вони проводять час у дитячих розважальних центрах, селі.

Позивачка зазначає, що він є власником двоповерхового житлового будинку, проте, надає копію технічного паспорту, де вказано, що він є власником одноповерхового будинку, що знову свідчить про намір позивачки ввести суд з оману, оскільки викладені нею факти не відповідають дійсності і не підтверджуються жодними наданими нею доказами.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, зазначає, що витрати позивачки на послуги адвоката не підтверджені належними фінансовими документами.

Він не працевлаштований, приймає участь у вихованні сина, надає йому матеріальну допомогу, проводить з ним час, цікавиться його життям, а тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю у повному обсязі. Якщо ж суд прийде до висновку необхідності стягнення аліментів, то постановити рішення щодо стягнення аліментів у розмірі ј частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу відмовити за необґрунтованістю.

30 липня 2020 року від позивачки ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач не надає їй грошових коштів на утримання дитини і протилежного ним не доведено. Ксерокопії фіскальних і товарних чеків із різних продуктових магазинів, що були направлені їй відповідачем разом з проектом відзиву підтверджують факт придбання відповідачем певних продуктів харчування та побутових товарів, однак жодних доказів того, що вищевказані товари призначались для дитини відповідач не надав. Відповідач погодився в позасудовому порядку, шляхом подання відповідної заяви в органи РАЦСу, визнати своє батьківство відносно спільної дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, до цього часу батьківство відповідача відносно доньки не визнано, а відповідна заява відповідачем не подана через заміну останнім паспорта.

ОСОБА_2 має достатній заробіток для утримання своєї дитини, що підтверджується наявністю у нього у власності легкового автомобіля (СhегуQQ 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ), в користуванні легкового автомобіля МегсеdesВепz та двоповерхового житлового будинку, в якому проживає сам і утримує його за власний рахунок, сплачуючи всі необхідні комунальні платежі.

У липні 2020 року адвокатом було отримано відповідь на адвокатський запит, в якій зазначено, що у Державному судовому реєстрі України РВА № 12 під номером 1062 від 11 листопада 2019 року зареєстровано прогулянкове судно моделі «SunseeKerOffShore 235» № GВ-SUN1334V596, присвоєний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », судновласник - ОСОБА_2 .

Згідно наданої морською адміністрацією копією рахунку-фактури № 116 човен СансікерОффшор 235 було придбано за 11 500 Євро.Вищевказана сума перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. При цьому, відповідачем не доведено джерело походження коштів, витрачених на придбання даного рухомого майна.

Згідно відповіді РСЦ МВС в Сумській області від 05 травня 2020 року № 31/18-я-24аз, згідно ЄДР МВС станом на 04 травня 2020 року, за громадянином ОСОБА_2 , значиться зареєстрованим автомобіль СНЕRУ QQ, 2008 року виготовлення, номерний знак НОМЕР_1 , підстава реєстрації договір купівлі- продажу від 15 лютого 2018 року, укладений в ТСЦ №5946, вартість 20000 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 має у власності рухоме майно, вартість якого значно перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (станом на 01 липня 2020 року дана сума складає 21180 грн.), не будучи при цьому працевлаштованим офіційно та не перебуваючи на обліку як безробітний в центрі занятості.

Вважає, що заявлений нею розмір аліментів 3000 грн. щомісячно, з урахуванням майнового стану відповідача, не буде непосильним для нього та не поставить у скрутне матеріальне становище. ОСОБА_2 в змозі надавати дитині матеріальну допомогу у вигляді аліментів такого розміру, оскільки на даний час він має достатньо грошових коштів, які стабільно заробляє ремонтом автомобілів.

Посилаючись на наведені обставини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 3000 грн., щомісячно та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. (а.с.83-83).

В судовому засіданні представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, навівши доводи аналогічні викладеним в відзиві на позовну заяву.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що сторони по справі мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8) та не заперечуються відповідачем.

За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Під час судового розгляду встановлено, що дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком, та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які перебувають на його утриманні відсутні.

За таких обставин суд враховує те, що відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 .

В той же час стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлених нею обставин про отримання відповідачем значного доходу, та такі доводи ґрунтуються на припущеннях. Наявність у власності нерухомості та транспортних засобів не дають можливості визначити розмір доходу відповідача.

Заявлений позивачкою розмір значно перевищує прожитковий мінімум необхідний для дитини та, зважаючи на положення ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України, матеріали справи не містять доказів достатності доходу відповідача для сплати аліментів в сумі 3000 грн., щомісячно, яку просить позивачка стягнути з відповідача.

За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 30 квітня 2020 року.

Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням тієї обставини, що позивач звернулась з вимогами про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд приймає до уваги необхідність врахування законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи недоведеності належними та допустимими доказами факту отримання відповідачем доходу, суд вважає за необхідне визначити спосіб та розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30 квітня 2020 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 264, 265ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30 квітня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлене 06 серпня 2020 року.

Суддя А.П.Сидоренко