КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5099/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в особі законних представників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у праві власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 , в особі законних представників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у праві власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

У судовому засіданні 23 січня 2020 року представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до ухвалення та набрання чинності рішення суду у справі №759/18417/19 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про вселення в квартиру, усунення перешкод в користуванні квартирою та визначення порядку користування квартирою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначала, що суд не може посилатись на неможливість розгляду справи, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_4 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги та вказував, що суд повинен враховувати, що зупинення провадження у справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, якщо в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №759/18417/19 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про вселення в квартиру, усунення перешкод у користуванні квартирою та визначення порядку користування квартирою, від якої залежить вирішення даної цивільної справи.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 , в особі законних представників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у праві власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Встановлено, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває також цивільна справа №759/18417/19 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, про вселення в квартиру, усунення перешкод в користуванні квартирою та визначення порядку користування квартирою.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Маючи в провадженні суду цивільні справи з позовними однорідними по суті вимогами, де відповідачі та позивачі також одні й ті самі, такі справи не можуть розглядатися окремо, оскільки позивачі та відповідачі в цих справах позбавляються можливості звернутися з зустрічними позовними вимогами, враховуючи норми та правила ст.257 ЦПК України, а саме ч.1 п.4 «у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав», мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог.

Так, при винесенні ухвали про відкриття провадження у справі №759/18417/19 від 08 жовтня 2019 року за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , (його малолітнього сина) третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення в квартиру та визначення порядку користування квартирою постановив : «відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов», тобто ОСОБА_1 не може скористатися своїм правом подати зустрічну позовну заяву щодо визнання позивачів таких, що втратили право користування житловим приміщенням, тому що позовні вимоги вже представлені суду. (справа №759/15597/18 Святошинського районного суду міста Києва).

Зупинення справи на підставі п.6 частини 1 статті 251 ЦПК України, а саме посилання на те, що вирішується інша справа, від якої залежить рішення першої справи, є необгрунтованим, оскільки суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Тому колегія суддів вважає, що ухвала Сятошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року у справі №759/15597/18 необгрунтована та постановлена помилково, з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Крім того, колегія суддів важає доцільним можливе об`єднаннявищевказаних справ в порядку ч.2 ст.188 ЦПК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року про зупинення провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: