ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5376/20 Справа № 2-1431/11 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року

за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2014 року заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа задоволено, поновлено банку строк для пред`явлення та видано дублікат виконавчого листа.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.09.2018 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 року банку видано дублікат виконавчого листа від 31.10.2013 року та поновлено строк на пред`явлення його до виконання.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.01.2019 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 року скасовано, банку відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа від 31.10.2013 року та поновленні строку на його пред`явлення до виконання.

Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2019 року банку відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22.01.2019 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2019 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню дублікату виконавчого листа, виданого 31.10.2013 року банку відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду від 20.10.2011 року по цивільній справі № 2-1431/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заявник зазначав, що видача дублікату виконавчого листа можлива лише за умови втрати його оригіналу. Зі змісту листа Красногвардійського ВДВС ДМУЮ № 29760 від 31.10.2014 року не вбачається, який саме оригінал виконавчого листа втрачено - той, що видано 31.10.2012 року, чи той, що нібито видано 31.10.2013 року, а тому належних доказів втрати виконавчого документу стягувачем надано не було.

Згідно до п.п.2.1-2.3 Договору про іпотечний кредит № 891/1, укладеного 19.08.2008 року між банком та ОСОБА_1 виконання останнім зобов`язань за ним забезпечується нотаріально посвідченим іпотечним договором нерухомого майна - предмета іпотеки, що розташоване по АДРЕСА_1 . Такий договір укладався одночасно із укладанням кредитного договору.

У відповідності з п.6.6 іпотечного договору, укладеного 19.08.2008 року, банк має право від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. ОСОБА_1 надає згоду на такий перехід права власності на предмет іпотеки, а його остаточна оцінка визначається, оцінкою нерухомого майна.

Зі змісту свідоцтва, виданого 20.01.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О.П. вбачається, що предмет іпотеки було продано за 239 804 грн.

Таким чином, на думку заявника до підстав для невиконання рішення суду, має місце два випадки, коли на момент набрання заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2011 року законної сили - 27.02.2012 року, банк втратив право вимагати від ОСОБА_1 сплати грошових коштів за кредитним договором, оскільки задовольнив свої вимоги за рахунок продажу предмету іпотеки в позасудовому порядку та постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.01.2019 року, банку відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа від 31.10.2013 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2020 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2011 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" 2 719 221,54 грн. заборгованості за кредитним договором, 1 700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 2 721 041,54 грн.

13 січня 2014 року державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Грековим А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Постановою державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 30.01.2014 року відмовлено у відриті виконавчого провадження на підставі ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що виконавчий документ подано з пропуском встановленого строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (т.1 а.с.107).

Листом від 31.10.2014 року № 29760/10 Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області повідомив стягувача, що на виконанні відділу відсутнє виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 , а виконавчий документ направлено разом з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження на адресу стягувача.

25 листопада 2014 року стягувач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його втратою при пересилці поштою.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2014 року заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа задоволено (т.1 а.с.97).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.09.2018 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 року заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа задоволено (т.1 а.с.97).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.01.2019 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 року скасовано, у задоволені заяви ПАТ "Державний ощадний банк України" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа відмовлено (т.1 а.с.256-258).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2019 року заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання задоволено (т.2 а.с.39-41).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2019 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, судове рішення у справі є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Так, підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч.2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяють на дві групи: 1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); 2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Судові рішення в силу вимог статті 14 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, та статті 18 ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 року в справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", рішення від 19.03.1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Доводи апеляційної скарги про те, що стягувач вперше отримав виконавчий лист по справі 31.10.2012 року, а не 31.10.2013 року, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

З постанови Красногвардійського відділу ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 30.01.2014 року вбачається, що виконавчий лист по справі був виданий 31.10.2013 року.

З матеріалів вбачається, що 21.10.2013 року представником стягувача була подана заява про отримання рішення суду та виконавчого листа (т.1 а.с.75).

На заяві стягувача про отримання рішення суду та виконавчого листа від 21.01.2013 року, представником зазначено, що копію рішення суду та виконавчий лист отримано 31.10.2013 року.

В матеріалах справи наявна копія виконавчого лист (т.1 а.с.90), де в графі «виконавчий лист видано» зазначено дату видачі 31.10.2013 року (рік виправлений з 2012 на 2013).

Рік видачі виконавчого листа, у зв`язку з помилкою, був виправлений судом першої інстанції з 2012 на 2013 і відповідно завірений печаткою суду із зазначенням «виправленому вірити».

Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019 року за заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по даній справі була встановлена обставина, що виконавчий лист по справі було отримано представником позивача лише 31.10.2013 року, що зробило неможливим його вчасне пред`явлення до виконання.

Таким чином, матеріалами справи та відповідними доказами підтверджено, що виконавчий лист по справі був виданий саме 31.10.2013 року, будь яких інших доказів про видачу виконавчого листа саме 31.10.2012 року, матеріали справи не містять і відповідних доказів цьому апелянтом не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки на момент набрання заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2011 року законної сили (27.02.2012 року), банк втратив право вимагати від ОСОБА_1 сплати грошових коштів за кредитним договором, оскільки задовольнив свої вимоги за рахунок продажу предмету іпотеки в позасудовому порядку та постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.01.2019 року банку відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа від 31.10.2013 року, колегія суддів ставиться критично, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, яким при розгляді даної справи було правильно застосовано та дотримано норми матеріального та процесуального права.

За правилами ч.ч.1,5,6, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2019 року заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання задоволено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2019 року залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 року заяву АТ "Державний ощадний банк України" про видачу дублікату виконавчого документу по справі № 2-1431/11 за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-1431/11 за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" 2 719 221,54 грн. заборгованості за кредитним договором, 1 700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 2 721 041,54 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що на момент перегляду справи в апеляційному порядку, предмет спору щодо оскарження виданого 31.10.2013 року виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутній, оскільки на сьогоднішній день по справі вже видано інший дублікат виконавчого листа.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви, оскільки заявником як в суді першої інстанції так і апеляційній інстанції не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог та не доведено наявності правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 2-1431/11, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 31.10.2013 року в розумінні положень ст. 432 ЦПК України.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко