Справа № 669/553/20
Провадження № 2/669/272/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Дем`янюк Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно - прибудову до існуючого гаража площею 13,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2006 року визнано дійсним договір купівлі-продажу приміщення гаража площею 31,5 кв. м. по АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також визнано його, позивача, власником даного нерухомого майна.

29 березня 2007 року Білогірським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності на вказаний гараж в книзі № 6 за № 1 та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 березня 2007 року № 14066786.

В подальшому, рішенням Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області від 22 листопада 2007 року № 11 біля гаража по АДРЕСА_1 йому було відведено земельну ділянку площею 0,193 га з цільовим призначенням «для гаражного будівництва» та 12 грудня 2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 995538, що зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів за № 05.

В березні 2008 року на належній йому земельній ділянці ним до існуючого гаража площею 31,5 кв. м. було добудовано прибудову площею 13,8 кв. м., однак він не може здійснити реєстраційні дії щодо права власності на приміщення вказаної прибудови до гаража, оскільки ним належним чином не оформлено початок будівництва, а також відсутній документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, хоча прибудова відповідає вимогам державних будівельних норм. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач - Білогірська селищна рада Білогірського району Хмельницької області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява, в якій вказується, що вимоги позивача необхідно задовольнити, а розгляд справи проводити у відсутності представника селищної ради. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2006 року визнано дійсним договір купівлі-продажу приміщення гаража площею 31,5 кв. м. по АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також визнано останнього власником даного нерухомого майна.

29 березня 2007 року Білогірським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності на вказаний гараж в книзі № 6 за № 1 та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 березня 2007 року № 14066786.

Крім того, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 жовтня 2019 року НВ-019 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 995538, виданого на підставі рішення 19 сесії 5 скликання Білогірської селищної ради від 22 листопада 2007 року № 11, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0193 га (кадастровий № :01:003:0211) з цільовим призначенням «для гаражного будівництва», яка розташована по АДРЕСА_1 .

На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_1 до існуючого гаража площею 31,5 кв. м. було зведено прибудову площею 13,8 кв. м., на яку виготовлений технічний паспорт та яка відповідає вимогам державних будівельних норм, що підтверджується даними технічної документації, а саме технічного паспорту на гараж, виданого Районним комунальним підприємством «Білогірське бюро технічної інвентаризації» від 24 січня 2019 року.

Рішенням Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області від 07 вересня 2018 року № 1022-3/28-17-18 позивачу ОСОБА_1 повідомлено про неможливість прийняття самочинно збудованого об`єкта - гаража по АДРЕСА_1 до експлуатації.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно з ч. 2 вищевказаної статті ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно має бути визнане за позивачем, оскільки він є власником земельної ділянки, на якій зведено ним прибудову до гаража, останню збудовано з дотриманням будівельно-технічних норм і правил, без порушень нормативних документів, діючих у галузі будівництва, при цьому не порушуються права та законні інтереси інших осіб.

Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача - Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, який згідно поданої заяви від 12 серпня 2020 року № 1148 позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. При цьому судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 331, 375, 376 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 229, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Н. Горлівка Горлівського району Донецької області, право власності на прибудову гаража площею 13,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. І. Давидюк