КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/50766/19-ц

30 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кашперської Т.Ц.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

18 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником бульдозера ДЗ-42, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3, рік випуску заводом 1986, заводський номер НОМЕР_5, який було вилучено у нього без законних підстав 11 травня 2018 року в рамках кримінального провадження № 0001029 від 08.05.2018 року, при проведенні огляду місця події слідчим Слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління поліції у Київській області Черкасовим Є.В., в с. Вороньків Бориспільського району Київської області на території господарського двору Свято-Успенської Києво-Печерської лаври.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/5120/18 від 22.08.2018 року слідчого у кримінальному провадженні № 0001029 від 08.05.2018 року зобов`язано повернути вказаний транспортний засіб позивачу.

Однак, 04.09.2018 року ОСОБА_2 , який протиправно утримував вказаний транспортний засіб, відмовився виконувати дане судове рішення та повернути бульдозер.

Крім того, на час подання даного позову набрало законної сили рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 359/8096/18 за позовом ТОВ «Біотех ЛТД» до нього про визнання права власності на бульдозер, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вказане свідчить про те, що належний йому на праві власності бульдозер утримується без жодних законних підстав на території ТОВ «Біотех ЛТД» за адресою: Київська область Бориспільський район село Городище, вулиця Гайова, будинок 1.

Крім того, йому стало відомо, що бульдозер зберігався недбало, в зимовий період з системи охолодження не була злита вода, що призвело до замерзання двигуна та пошкодження інших частин бульдозера, у зв`язку з чим бульдозер перебуває в неробочому стані.

В серпні 2019 року йому стало відомо, що кримінальне провадження № 0001029 від 08.05.2018 року закрито 20.12.2018 року за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Проте, бульдозер, що був вилучений у нього як речовий доказ , йому як власнику не повернуто, втрачено.

Вважав, що протиправними діями слідчого, який не забезпечив схоронності речових доказів, йому завдано матеріальної та моральної шкоди.

Розмір матеріальної шкоди в сумі 61 815,00 грн. підтверджується висновком оцінювача та підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Київській області на підставі ст. 1174, 1176, 1192 ЦК України.

Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилався на загальні засади розумності, справедливості, пропорційності, необхідність зміни його нормального життєвого стану, витраченого часу та коштів на відновлення прав, стан його здоров`я, тривалість провадження у справі про кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим, оцінив моральну шкоду в 20 000,00 грн.

Враховуючи наведене, просив суд:

стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на його користь грошову компенсацію матеріальної шкоди в сумі 61 815,00 грн.;

стягнути з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 24 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Баховський Михайло Михайлович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково вважав, що винесення слідчим постанови про повернення речового доказу у кримінальній справі свідчить про належне виконання ним свого обов`язку щодо повернення речового доказу його власнику. При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги доводи позивача та надані на їх підтвердження докази про те, що бульдозер не був повернутий слідчим його власнику ОСОБА_1 , зберігався слідчим недбало в зимовий період, оскільки з системи охолодження бульдозера не була злита вода та відбулося замерзання двигуна і пошкодження інших частин бульдозера, внаслідок чого бульдозер втратив робочий стан.

Відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження повернення позивачу або вчинення дій щодо повернення незаконно вилученого майна.

Посилається також на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення у даній справі не було взято також до уваги наявність у уповноваженої службової особи обов`язку забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна, визначеного ч.4 ст.168 КПК України та вимоги ч.2 ст.1166 ЦК України, яка покладає обов`язок доведення відсутності вини на відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області Лиманюк Олександра Василівна просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що позивачем не доведено протиправну поведінку службової особи органу державної влади, як визначено ст.1174 ЦК України, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Баховський Михайло Михайлович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області Лиманюк Олександра Василівна в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення- без змін.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно інформації з уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Київській області за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності бульдозер ДЗ-42, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1986 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6, видане 06.07.2007 року, заводський номер НОМЕР_5, двигун номер НОМЕР_3, шасі НОМЕР_2, що підтверджується листом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 03.07.2018 року №10-03-10/5718.

З листа начальника Бориспільського відділу поліції Головного управління поліції в Київській області від 14.06.2018 року №11254 вбачається, що у провадженні Слідчого відділу Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0001029 від 08.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 (самоправство) КК України за заявою ОСОБА_2 , який повідомив, що 28.04.2018 року в с. Городище Бориспільського району по вул. Гайовій, 1 невстановлена особа самоправно заволоділа бульдозером ДЗ-42, що належить ТОВ «Біотех Лтд».

З листа Бориспільської місцевої прокуратури від 31.07. 2018 року № 14-10088 18 вих вбачається, що потерпілим у кримінальному провадженні № 0001029 визнано ОСОБА_2 .

Також встановлено, що в рамках вказаного кримінального провадження 11 травня 2018 року при проведенні огляду місця події слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області Черкасовим Є.В. в с. Вороньків Бориспільського району Київської області на території господарського двору Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври було вилучено транспортний засіб - бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_2 та передано його на відповідальне зберігання заявнику та потерпілому ОСОБА_2 .

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавського В.В. від 22.08.2018 року у справі № 359/5377/18 скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області про неповернення тимчасово вилученого майна - задоволено. Зобов`язано уповноважену особу слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області у кримінальному провадженні № 0001029 від 08.05.2018 року негайно повернути ОСОБА_1 тимчасово вилучене майно: бульдозер ДЗ-42, шасі НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, рік випуску 1986.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борця Є.О. від 22.08.2018 року в справі № 359/5120/18 скаргу ОСОБА_3 , діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, що полягає в ухиленні від повернення тимчасово вилученого майна - задоволено. Зобов`язано слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001029, повернути ОСОБА_1 бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_3 та номер шасі НОМЕР_2 .

На виконання вказаного рішення слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області Черкасовим Є.В. 22.08.2018 року прийнято постанову про повернення вилучених речей володільцю, якою постановлено виконати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2018 року в справі № 359/5120/18 та повернути ОСОБА_1 бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_2 . Примірник даної постанови направлено ОСОБА_2 для організації виконання.

Листом Бориспільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області від 29.08.2018 року №15888 повідомлено ОСОБА_3 про те, що бульдозер ДЗ-42 з номерним знаком НОМЕР_1 , з номером двигуна НОМЕР_3 переданий на відповідальне зберігання заявнику та потерпілому ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0001029 від 08.05.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранової-Лесів І.В. від 21.09.2018 року в справі № 359/7220/18 скаргу адвоката Баховського Михайла Михайловича, подану в інтересах заявника ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задоволено. Зобов`язано слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області внести повідомлення ОСОБА_1 від 04.09.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. З даної ухвали слідує, що повідомлення про кримінальне правопорушення було подане ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 відмовився повернути бульдозер вказаній слідчим особі, у зв`язку з чим заявник вважав, що такі дії ОСОБА_2 містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч. 2 ст.382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєвої Л.В. від 17.10.2018 року в справі № 359/7218/18 клопотання адвоката Баховського Михайла Михайловича, який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , про встановлення строків досудового розслідування - задоволено. Встановлено строк в один місяць з моменту отримання ухвали слідчого судді для проведення органом досудового слідства процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення розслідування в кримінальному провадженні за № 0001029, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2018 року.

Як вбачається з листа Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області від 09.08.2019 року № 13370, 20.12.2018 року кримінальне провадження № 0001029 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019 року, яке набрало законної сили 27.06.2019 року, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Біотех ЛТД» до ОСОБА_1 про визнання права власності на спірний бульдозер, цивільній справі № 359/8096/18.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, ОСОБА_1 посилався на те, що належний йому на праві власності бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_2 , який був вилучений у нього слідчим як речовий доказ у кримінальному провадженні, йому, як власнику, не було повернуто. Вказаний бульдозер зберігався недбало, в зимовий період з системи охолодження не була злита вода, що призвело до замерзання двигуна та пошкодження інших частин бульдозера, внаслідок чого бульдозер втратив робочий стан. З огляду на зазначене, посилався на те, що протиправними діями слідчого, який не забезпечив схоронності вилученого у нього речового доказу - бульдозера ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , йому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 61815,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд першої інстанції послався на відсутність належних та допустимих доказів наявності порушених посадовою або службовою особою Головного управління Національної поліції в Київській області прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України , відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: 1) у випадку незаконного засудження, 2) незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, 3) незаконного застосування запобіжного заходу, 4) незаконного затримання, 5) незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті: така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що у відповідності до вимог статті 1174 ЦК України, для відшкодування шкоди особі з вказаних правових підстав, обов`язковою умовою є заподіяння особі шкоди саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

Разом з тим, відмовляючи у відшкодуванні майнової шкоди, суд першої інстанції послався на те, що з тексту ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду від 03.10.2019 року в справі № 359/7735/18 вбачається, що при вирішенні питання про відвід слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області Черкасова Є.В. у кримінальному провадженні № 0001029 від 08.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, суд керувався мотивом запобігання упередженого ставлення ОСОБА_1 та його представника до результатів досудового розслідування. Оцінивши вказану ухвалу, суд першої інстанції зробив висновок про те, що вказаним судовим рішенням протиправності дій чи бездіяльності слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області Черкасова Є.В. у кримінальному провадженні № 0001029 від 08.05.2018 року щодо протиправного позбавлення позивача права власності на бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_2 , та незабезпечення його схоронності встановлено не було, що виключає відшкодування позивачу матеріальної шкоди за ст. 1174 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції не відповідає дослідженим доказам та вимогам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно п.3 ч.1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борця Є.О. від 22.08.2018 року в справі № 359/5120/18 скаргу ОСОБА_3 , діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, що полягає в ухиленні від повернення тимчасово вилученого майна - задоволено. Зобов`язано слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0001029, повернути ОСОБА_1 бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_3 та номер шасі НОМЕР_2 .

Вказаною ухвалою слідчого судді, яка набрала законної сили, встановлено, що слідчий Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ухилився від виконання ухвали слідчого судді про витребування матеріалів кримінального провадження №0001029 та не подав жодного доказу на підтвердження того, що він звертався з клопотанням про арешт вилученого бульдозера. Крім того, відсутні докази на підтвердження того, що на вказаний транспортний засіб був накладений арешт. Аналіз цих обставин свідчить про те, що у слідчого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області виник обов`язок повернути бульдозер ОСОБА_1 . Водночас, він ухиляється від виконання цього процесуального обов`язку. Така бездіяльність суперечить п.3 ч.1 ст.169 КПК України.

Таким чином, ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борця Є.О. від 22.08.2018 року в справі № 359/5120/18 встановлено бездіяльність слідчого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області з повернення бульдозера ОСОБА_1

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність доказів бездіяльності слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області Черкасова Є.В. щодо повернення вилученого бульдозера у кримінальному провадженні № 0001029 від 08.05.2018 року.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 завдану йому майнову шкоду обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , який протиправно утримував транспортний засіб, відмовився повернути йому бульдозер, що свідчить про те, що бульдозер утримується без жодних законних підстав на території ТОВ «Біотех ЛТД» за адресою: Київська область Бориспільський район село Городище, вулиця Гайова, будинок 1. Крім того йому стало відомо, що бульдозер зберігався недбало і в зимовий період з системи охолодження не була злита вода, що призвело до замерзання двигуна та пошкодження інших частин бульдозера, у зв`язку з чим бульдозер втратив робочий стан. Таким чином, на думку позивача, слідчим не було забезпечено схоронності бульдозера, що був вилучений у нього як речовий доказ, чим йому завдано майнову шкоду у вигляді вартості вилученого бульдозера в сумі 61 815,00 грн.

Частиною 4 ст. 168 КПК України визначено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до пункту 5 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.

При цьому, ч.4 ст.100 КПК України визначено, що у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, 11 травня 2018 року при проведенні огляду місця події слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області Черкасовим Є.В. в с. Вороньків Бориспільського району Київської області на території господарського двору Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври, було вилучено транспортний засіб бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_2 та передано його на відповідальне зберігання заявнику та потерпілому ОСОБА_2 .

Слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області Черкасовим Є.В. 22.08.2018 року прийнято постанову про повернення вилучених речей володільцю за якою постановлено виконати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2018 року в справі № 359/5120/18 та повернути ОСОБА_1 бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_2 .

Примірник даної постанови направлено ОСОБА_2 для організації виконання.

Таким чином, транспортний засіб бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_2 було передано слідчим на відповідальне зберігання заявнику та потерпілому ОСОБА_2 , який, у відповідності до вимог ч.4 ст.100 КПК України, несе відповідальність за неналежне зберігання та незабезпечення схоронності цього майна, та саме зберігач зобов`язаний повернути власнику майно або відшкодувати його вартість, у разі втрати чи знищення цього майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для покладення відповідальності за завдану позивачу майнову шкоду у вигляді вартості бульдозера, який був переданий на відповідальне зберігання заявнику та потерпілому у кримінальному провадженні ОСОБА_2 , на відповідача, так як саме зберігач ОСОБА_2 зобов`язаний був повернути бульдозер у стані, в якому його було передано та в разі його неналежного зберігання саме ОСОБА_2 має відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду.

Крім того, обґрунтовуючи розмір завданої йому майнової шкоди, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок неналежного зберігання бульдозера його двигун взимку розморозився та бульдозер перебуває у неробочому стані, а тому йому повинна бути відшкодована повна ринкова вартість вказаного майна, яка відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу бульдозера ДЗ-42, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного оцінювачем ФОП « ОСОБА_4 » 10 вересня 2019 року становить - 61815,00 грн.

При цьому, зі звіту вбачається, що огляд об`єкта оцінки оцінювачем не проводився через неможливість фізичного доступу до нього. Оцінка проводилася, виходячи із припущення, що транспортний засіб знаходився в робочому, комплектному та укомплектованому стані (дана інформація була надана замовником оцінки - ОСОБА_1 ).

Матеріали справи також не містять будь-яких доказів щодо технічного стану бульдозера ДЗ-42, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, доказів технічного стану вказаного бульдозера на момент його вилучення та технічного стану бульдозера на час подання позовної заяви й ухвалення судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні вказаної вимоги з інших правових підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції послався на те, що необхідною умовою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є доведення позивачем факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин щодо заподіяння йому моральної шкоди, факт завдання йому моральної шкоди позивачем не доведено.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Як встановлено вище, ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борця Є.О. від 22.08.2018 року в справі № 359/5120/18 встановлено, що у слідчого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області виник обов`язок повернути бульдозер ОСОБА_1 , проте він ухиляється від виконання цього процесуального обов`язку й така бездіяльність суперечить п.3 ч.1 ст.169 КПК України.

Отже ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борця Є.О. від 22.08.2018 року в справі № 359/5120/18 встановлено бездіяльність слідчого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні № 0001029 від 08.05.2018 року з неповернення бульдозеру ОСОБА_1 . Скаргу ОСОБА_3 , діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, що полягає в ухиленні від повернення тимчасово вилученого майна - задоволено. Зобов`язано слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0001029, повернути ОСОБА_1 бульдозер ДЗ-42, номерний знак НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_3 та номер шасі НОМЕР_2 .

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту завдання йому моральної шкоди є помилковим, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, характер, інтенсивність, тривалості фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, витрачений час та кошти на відновлення порушених прав, тривалість кримінального провадження № 0001029 та період неповернення йому вилученого транспортного засобу. З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що принципам розумності, справедливості, пропорційності буде відповідати розмір моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн.

Також колегією суддів враховується, що рішенням Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Таким чином, відшкодування майнової шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється саме за рахунок держави.

Оскільки органи Державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі іншими органами державної влади в разі доведеності заподіяння такої шкоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що моральна шкода, завдана позивачу незаконними діями службової особи Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області відшкодовується за рахунок Держави Україна шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення вказаної вимоги та стягнення з Держави Україна шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловича підлягає частковому задоволенню, рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , стягнення з Держави Україна шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та про відмову в задоволенні решти позовних вимог з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1174 ЦК України, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) грошові кошти у розмірі 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2020 року.

Головуючий: Судді: