Справа № 204/9049/19
Провадження № 2/204/529/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , в якій просила визнати за нею за набувальною давністю право власності на 7/50 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору дарування від 21.12.1988 року, посвідченого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-5342, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 353 за реєстровим № 22, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та мешкала з 15.04.1988 року у квартирі АДРЕСА_1 ). Згідно листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 28.03.2016 року вих. № 3655, ОСОБА_5 набула право власності на 7/50 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 21.12.1988 року, посвідченого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-5342, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №353 за реєстровим №22. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Оскільки у спадщину чи у фактичне управління майном, яке належало ОСОБА_5 , після її смерті ніхто не вступив, приблизно з кінця 1994 року її нерухомим майном, а саме 7/50 частинами вищевказаного житлового будинку постійно, відкрито та безперервно володів батько позивача - ОСОБА_6 . З травня 2009 року, 7/50 частинами вищевказаного житлового будинку, яка була відокремленою квартирою під № 3, та за час життя належали ОСОБА_5 , постійно, відкрито та безперервно володів батько позивача - ОСОБА_6 спільно з позивачем - ОСОБА_2 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька позивача, позивач весь час продовжує добросовісно, відкрито та безперервно володіти вказаним майном по сьогоднішній день. Позивачу достеменно відомо, що у ОСОБА_5 був син - ОСОБА_3 , який після смерті своєї матері самостійно або через членів своєї родини в управління нерухомим майном ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не вступав. Крім того, ОСОБА_3 був зареєстрований окремо від матері та після смерті ОСОБА_5 не вступав у спадщину, що відкрилася після її смерті. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 та єдиною, хто продовжує безперервно володіти нерухомим майном ОСОБА_5 , враховуючи час протягом якого майном володів батько позивача (з 1 січня 2001 року) та час протягом якого позивач безперервно володіє вказаним майном, строк безперервного володіння чужим майном, про давність володіння якого нею заявлено у даному позові, вже 01 січня 2020 року складе 19 років. А тому, враховуючи, що позивач відкрито та добросовісно володіє чужим майном більше 10 років, є всі підстави для застосування судом набувальної давності у розумінні 344 ЦК України. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04 березня 2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, було залучено ОСОБА_4 (а.с. 60).

19 березня 2020 року до суду від третьої особи - ОСОБА_4 надійшло письмове пояснення щодо позову, в якому зазначено, що їй достеменно відомо, що ОСОБА_5 була власником 7/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 21.12.1988 року, посвідченою Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-5342, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР в реєстрову книгу № 353 за реєстровим № 22. ОСОБА_5 була зареєстрована та мешкала сама у вищевказаному будинку з 15.04.1988 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи, що у спадщину чи фактичне управління майном, яке було у власності ОСОБА_5 після її смерті ніхто не вступив, з кінця 1994 року 7/50 частинами житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , постійно, відкрито та безперервно володів її батько - ОСОБА_6 . При цьому, з травня 2009 року, 7/50 частинами даного житлового будинку, що належали ОСОБА_5 , її батько - ОСОБА_6 володів разом з сестрою - ОСОБА_2 , яка продовжує постійно, відкрито та безперервно володіти даним майном по сьогоднішній день. Таким чином вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки спірне майно знаходиться у відкритому, постійному та безперервному володінні ОСОБА_2 , враховуючи час володіння майном батьком, з кінця 1994 року, що становить більше 25 років. А тому, враховуючи надзвичайно тривалий час володіння нерухомим майном, відсутність будь-яких спадкоємців ОСОБА_5 та претензій зі сторони органу місцевого самоврядування, вважає, що позов є обґрунтованим, а викладені у ньому обставини підтверджені належними доказами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні 26 червня 2020 року суду пояснила, що попереднього власника спірної частини домоволодіння - ОСОБА_5 вона пам`ятає, в той час вона була ще маленькою. У 1994 році ОСОБА_5 померла. Інша частина спірного домоволодіння належала її родині. Її батько знав, де знаходиться ключ від будинку ОСОБА_5 та після смерті останньої, з 1994 року просто почав користуватись даною частиною будинку. Членів сім`ї ОСОБА_5 вона не пам`ятає. Батько казав їй, що син ОСОБА_5 приходив після смерті матері, подивився на будинок та пішов. У домоволодінні АДРЕСА_1 вона проживала у період з 2009 року по 2013 рік. У січні 2018 року її батько помер. На теперішній час вона користується всім домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 . Частиною ОСОБА_5 вона також користується, там у неї огород, користується постійно та не приховує цього, майно підтримує в належному стані.

Представник відповідача Територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Раніше в судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, однак позовну заяву не визнає.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у своєму письмовому поясненні щодо позову просила суд розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Допитаний в судовому засіданні 09 червня 2020 року ОСОБА_7 суду пояснив, що він проживає у будинку АДРЕСА_2 . Позивач ОСОБА_2 є його сусідкою. У вказаному домоволодінні він проживає з 1984 року, на той час родина ОСОБА_10 вже проживала у домоволодінні АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 також проживала у належній їй частині домоволодіння АДРЕСА_1 , у неї була одна кімната. Однак, приблизно у 1993-1994 р.р. ОСОБА_5 померла. ОСОБА_5 була самотньою, її родину він не знав. ОСОБА_3 він також не знає. На теперішній час ОСОБА_2 користується належною ОСОБА_5 частиною домоволодіння, як дачею, користується відкрито, поливає квіти та має ключ від домоволодіння.

Допитаний в судовому засіданні 18 червня 2020 року ОСОБА_9 суду пояснив, що він проживає у квартирі АДРЕСА_3 . Позивач ОСОБА_2 є його сусідкою, її будинок розташований навпроти. ОСОБА_2 проживала там з дитинства разом з батьком. Домоволодіння АДРЕСА_1 було поділено на три частини. У даному домоволодінні також проживала ОСОБА_5 , однак вона померла у 90-х роках. У ОСОБА_5 нікого не було. Після смерті ОСОБА_5 належною останній частиною домоволодіння почала користуватись позивач ОСОБА_2 , яка користується даним майном, як своїм. Інші дві частини даного домоволодіння також належать їй.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 21 грудня 1988 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1-5342, ОСОБА_5 на праві власності належало 7/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 52-53).

Домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому складалось з трьох окремих квартир: АДРЕСА_7 загальною площею 63,3 кв.м., АДРЕСА_8 загальною площею 33,0 кв.м. та АДРЕСА_5 загальною площею 21,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний житловий будинок) АДРЕСА_1 (а.с. 15-17).

ОСОБА_5 проживала у належній їй частині домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 з 1988 року до дня смерті, що підтверджується довідкою, виданою квартальним комітетом 09 лютого 2017 року (а.с. 26), що також підтвердили допитані під час розгляду справи свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, актовий запис № 674, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6 від 04 серпня 2018 року (а.с. 12).

Спадщину на 7/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ніхто не прийняв. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58006820 від 22 жовтня 2019 року, у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 , померлої у 1994 році, та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 14).

Оскільки спадщину у вигляді 7/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 ніхто не прийняв, з кінця 1994 року належною ОСОБА_5 частиною вищевказаного домоволодіння почав користуватись ОСОБА_6 , який також був власником частини домоволодіння АДРЕСА_1 , був зареєстрований та проживав за вказаною адресою з 03 грудня 1987 року (з реєстрації був знятий 03 жовтня 2017 року), що підтверджується відповіддю Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 10/5-2994 від 09 грудня 2019 року (а.с. 24).

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 16 грудня 2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 539 (а.с. 18). У вказаному свідоцтві про народження батьками ОСОБА_2 зазначені: батько: ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_10 .

З 15 травня 2009 року позивач ОСОБА_2 також була зареєстрована та проживала разом з батьком - ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 19885 від 09 грудня 2019 року, виданою Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 25).

З пояснень допитаних під час розгляду справи свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також з письмових пояснень третьої особи - ОСОБА_4 вбачається, що позивач ОСОБА_2 починаючи з травня 2009 року разом з батьком - ОСОБА_6 відкрито володіли та користувались 7/50 частинами житлового будинку АДРЕСА_1 , що належали померлій ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 01 лютого 2018 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 221 (а.с. 19).

При цьому, позивач ОСОБА_2 на теперішній час продовжує постійно проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 7/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_5 , оскільки вона безперервно, відкрито та добросовісно володіє вказаним чужим майном більше 10 років.

Вирішуючи питання про наявність законних підстав для набуття права власності на 7/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Однією з підстав набуття права власності є давність володіння, або набувальна давність.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України).

Згідно роз`яснень наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суд повинен враховувати, наступні обставини:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Під час судового розгляду встановлено, що на теперішній час позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить: 49/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 серпня 2018 року державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівною О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-361 (а.с. 20), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 133245220 від 04 серпня 2018 року (а.с. 21); 49/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 26 квітня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівною О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-512 (а.с. 76); 1/8 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучер Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1804 (а.с. 75), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 76480088 від 21 грудня 2016 року.

Також, 49/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належать третій особі - ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 листопада 2018 року державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівною О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-495, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 194268750 від 21 грудня 2019 року (а.с. 22).

Однак, при цьому, ОСОБА_4 у домоволодінні АДРЕСА_1 не проживає.

У Акті від 21 грудня 2019 року, складеному ОСОБА_7 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_9 (проживає за адресою: АДРЕСА_6 ), зазначено, що у травні 1994 року ОСОБА_5 померла, після чого її житловим приміщенням постійно, відкрито та безперервно володів ОСОБА_6 . З травня 2009 року 7/50 частинами житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , які за час життя належали ОСОБА_5 , постійно, відкрито та безперервно володіли ОСОБА_6 спільно зі своєю донькою ОСОБА_2 . Після смерті в лютому 2018 року ОСОБА_6 , його дочка - ОСОБА_2 продовжує добросовісно та відкрито володіти вказаним майном по сьогоднішній день. Частка житлового будинку, яка належала ОСОБА_5 , є відокремленою квартирою з окремим входом. Крім того, після смерті ОСОБА_5 ніхто зі сторонніх осіб в управління її майном не вступав, окрім ОСОБА_6 та його доньки - ОСОБА_2 , яка відкрито та безперервно володіє вказаним майном по сьогоднішній день (а.с. 13).

Оцінюючи показання свідків та наявні у матеріалах справи докази суд вважає встановленим, що позивач ОСОБА_2 добросовісно заволоділа 7/50 частинами житлового будинку АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та користується вказаним нерухомим майном протягом тривалого часу, а саме з травня 2009 року. При цьому, суд також враховує, що до позивача належною ОСОБА_5 частиною домоволодіння АДРЕСА_1 користувався батько позивача - ОСОБА_6 , спадкоємцем після смерті якого є позивач, а згідно з ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Проаналізувавши наявні у справі докази, суд також вважає встановленим той факт, що позивач відкрито користується в цілому домоволодінням АДРЕСА_1 , а не його частиною, що є очевидним для інших осіб. Факт знаходження майна у володінні позивача вона не приховує, ставиться до всього домоволодіння в цілому як до власного, доглядає за будинком, підтримує його в придатному для проживання стані, вживає необхідних заходів для утримання його в належному стані. Позивач проживає у вищезазначеному домоволодінні безперервно більше десяти років, а саме з травня 2009 року.

З огляду на наведене, встановивши та проаналізувавши усі обставини справи, суд приходить до переконання про наявність усіх законних підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності за набувальною давністю на 7/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору дарування від 21 грудня 1988 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1-5342.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 344 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст. 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП - НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 ) право власності за набувальною давністю на 7/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору дарування від 21 грудня 1988 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1-5342.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез