Справа № 454/3018/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/3995/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Ванівського О.М., Мельничук О.Я.

секретар Бадівська О.О.

за участю представника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк»

на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року в складі судді Адамович М.Я.,

у справі

за заявою Калінчук Юлії Ігорівни, заінтересовані особи ПАТ «Кредобанк», приватний виконавець Баірова Наталія Михайлівна про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року заявник звернулася в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та просила визнати виконавчий лист від 07.12.2016 р. виданий Сокальським районним судом Львівської області у справі №454/3018/15-ц таким, що частково не підлягає виконанню на суму 92 714, 78грн.

Скаргу мотивувала тим, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 11.03.2016 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість в розмірі 20 608,98 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 525 924,68 грн. та 7 001,90 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця Баірової Н.М. від 27.08.2019 р. було відкрито виконавче провадження №59894270.

Зазначала, що позов ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_2 був поданий 14.12.2015 р., а рішення ухвалено судом 11.03.2016р. В той же час, з моменту подачі банком позову і до моменту відкриття виконавчого провадження по справі нею було добровільно оплачено на рахунки стягувача 92 714,78 грн. Проте ці оплати не враховані стягувачем при зверненні до приватного виконавця.

Відтак, примусовому виконанню підлягає не сума 532 926,58грн., а сума 440 211,80 грн. (532 926,58грн. - 92 714,78грн. = 440 211,80грн.).

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року заяву задоволено.

Визнано виконавчий лист від 07.12.2016 р. виданий Сокальським районним судом Львівської області у справі №454/3018/15-ц про стягення ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості в розмірі 20 608,98 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 525 924,68 грн. та 7 001,90грн. судового збору таким, що частково не підлягає виконанню на суму 92 711, 78грн.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року оскаржило Акціонерне товариство «Кредобанк».

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріально та процесуального права. Вважає, що сплата боржником певних сум заборгованості в межах суми боргу не є підставою для визнання виконавчого документу таким, що частково не підлягає виконанню. Крім цього стверджує, що судом першої інстанції визнано виконавчий лист таким, що частково не підлягає виконанню в сумі 92711,78 грн., проте судом не враховано, що кредит ОСОБА_2 за кредитним договором № 186 від 30.04.2008 року надавався банком в іноземній валюті, зокрема в доларах. Звертає увагу на те, що рішенням суду визначено суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті до нгривні за офіційним курсом НБУ і Верховний Суд наголосив, що в разі прийняття судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу повинна бути перерахована саме іноземна валюта. Відтак, перерахування суми в національній валюті не можна вважати належним виконанням судового рішення.

Просить скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 11.03.2016р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Кредобанк" заборгованість в розмірі 20 608,98 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 525 924,68 грн. та 7 001,90грн. судового збору.

07.12.2016 року Сокальським районним судом Львівської області видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення.

Постановою приватного виконавця Баірової Н.М. від 27.08.2019р. відкрито виконавче провадження №59894270.

В обґрунтування заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_2 зазначала, що в зв`язку з тим, що позов ПАТ "Кредобанк" до ОСОБА_2 був поданий 14.12.2015р., а рішення ухвалено судом 11.03.2016р., в той же час, з моменту подачі банком позову і до моменту відкриття виконавчого провадження по справі нею було добровільно оплачено на рахунки стягувача 92 714,78 грн., проте ці оплати не враховані стягувачем при зверненні до приватного виконавця, тому примусовому виконанню підлягає не сума 532 926,58грн., а сума 440 211,80грн. (532 926,58грн. - 92 714,78грн. =440 211,80грн.).

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки рішення суду виконано частково, зокрема на суму 92 711,78грн., що стверджується наданими квитанціями, заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підлягає до задоволення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа (листа) таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинитися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить гл.50 розд.I кн.5 ЦК. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання (матеріально-правові підстави).

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, які свідчать про його помилкову видачу судом:

видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

видача виконавчого документа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого документа;

помилкова видача виконавчого листа, якщо після цього рішення у справі було скасоване;

видача виконавчого документа двічі з одного й того самого питання в разі віднайдення оригіналу вже після видачі дубліката;

пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на таке пред`явлення.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Згідно з п.5 ч.1 ст.39 закону скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку із цим у разі, якщо виконавчий лист уже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання документа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного.

Таким чином, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вбачається.

У справі, яка переглядається встановлено, що підставою для видачі оскаржуваного виконавчого листа стало рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11.03.2016 року, яке в установленому законом порядку не скасовано.

Крім того, згідно із частиною п`ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви Калінчук Юлії Ігорівни, заінтересовані особи ПАТ «Кредобанк», приватний виконавець Баірова Наталія Михайлівна про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2020 року.

Головуючий

Судді