БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/392/20
провадження № 2/361/1703/20
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаряПлиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа Приватне акціонерне товариство «ПЗУ Україна страхування життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та договору страхування,-

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа Приватне акціонерне товариство «ПЗУ Україна страхування життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та договору страхування.

Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16 липня 2018 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Z06.00612.004112309. Відповідачем погоджена сума кредиту у розмірі 74 999 грн., з яких 67 024 грн. 40 коп. позивач отримав готівкою в касі банку, а залишок коштів перераховано на рахунок ПАТ «ПЗУ Україна страхування життя» в якості оплати за договором страхування життя № Z06.00612.004112309 від 16.07.2018 р. ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати вищевказані договори недійсними, оскільки вважає, що відповідач, не ознайомив позивача з умовами кредитування, не надав оригіналу кредитного договору, а через дрібний шрифт та неможливість прочитання договору кредиту, скористався необізнаністю позивача та ввів останнього в оману. Також, позивач стверджує, що в оспорюваних договорах відсутня інформація про погодження між сторонами використання факсимільного підпису та факсимільної печатки при укладенні даних договорів. Тож при оформленні кредитного договору, відповідач примусив позивача укласти договір страхування життя з обраною ним компанією, при цьому грубо порушив норми чинного законодавства щодо укладення правочинів та недотримався обов`язкових умов щодо оформлення первинних документів, що свідчить про недійсність оспорюваних договорів. Таким чином, надання позивачу вказаних фінансових послуг на підставі недійсного кредитного договору є порушенням прав споживача, передбачених статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог

18 лютого 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» позовні вимоги ОСОБА_1 вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, 16 липня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z06.00612.004112309, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 74 999 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами, передбаченими вказаним договором. Перед укладенням договору позивача ознайомлено з умовами кредитування, про що свідчить Паспорт споживчого кредиту та додаток до цього паспорту, підписаний позивачем. Позивач мав право протягом чотирнадцять календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту, проте ОСОБА_1 не відмовився від одержаного кредиту, надану згоду на укладення кредитного договору не відкликав, за додатковими роз`ясненнями положень кредитного договору до банку не звертався, що спростовує посилання позивача про введення останнього в оману щодо умов кредитування. Також, підписаними заявами про акцепт публічної оферти на укладення договорів про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки факсимільним способом, позивач підтвердив свою згоду на їх використання при укладенні оспорюваних договорів. Крім того, посилання позивача на порушення його права щодо добровільного страхування є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений можливості відмовитися від Договору страхування у будь-який час, однак наданим правом не скористався.

Зважаючи на вищевикладене, представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Заяви, процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 38).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині відзиву просив розгляд справи проводити без участі представника банку.

Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна страхування життя» у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Обставини справи, що встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

16 липня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено кредитний договір № Z06.00612.004112309, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 74 999,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а Позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Банк надав кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців (а.с. 11-13).

Відповідно до п.п. 1.3. та 1.4. Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49 % (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки визначена за Рішенням Правління Банку становить 9.5 %, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21.99 %.

Згідно п.п. 1.13 Кредитного договору, Позичальник надав свою згоду на укладення за рахунок Позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя. Цим Договором Позичальник доручає та дає розпорядження Банку: переказати страховику, в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок Банку. Позичальник погоджується на страхування своїх, як застрахованої особи, пов`язаних із життям майнових інтересів, що не суперечать чинному законодавству України, згідно договору страхування, вигодонабувачем за яким виступає Банк. Детальна інформація щодо страхування міститься у заяві на страхування, яка додається до даного Договору.

Позичальник заявив та гарантував що уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даному Договорі та Кредитній справі Позичальника у Банку), які повідомлені та надані ним Банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; Банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами Банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даного

Договору йому вручено Банком при підписанні даного Договору; умови даного Договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особам, у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобов`язань (п.п. 5.1. Кредитного договору).

Зі змісту Паспорта споживчого кредиту, підписаного позивачем 16.07.2018 р. встановлено, що до укладення договору про споживчий кредит ОСОБА_1 повідомлено про основні умови кредитування, а саме: про суму/ліміт кредиту - 74 999,00 грн.; строк кредитування - 36 місяців; процентну ставку, відсотків річних - 21,99 %; плата за обслуговування кредитної заборгованості - 2,50% щомісячно від початкової суми кредиту; загальні витрати за кредитом - 102 646,20 грн.; орієнтовну загальну вартість кредиту - 171 138,44 грн.; реальну річну процентну ставку, відсотків річних - 103,7387848 %; та інші умови (а.с. 49-50).

Додатком до Паспорту споживчого кредиту позивачу надано Графік щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 51).

Із заяви № С-612-0 від 16.07.2018 р., про приєднання до договору добровільного страхування життя, вбачається, що ОСОБА_1 (надалі - Заявник), відповідно до вказаної заяви підтвердив, що ознайомлений в усній та письмовій формі та погодився з умовами Правил страхування життя, умовами Договору добровільного страхування життя № ПБ КК 1 від 03.04.2017 року.

Того ж дня, 16 липня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя»(далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) укладено договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку № Z06.00612.004112309. Відповідно до умов вказаного договору застрахованою особою за цим Договором є Страхувальник. Договір укладається строком на 12 (дванадцять) місяців. Страхова сума встановлюється у розмірі 68 492,24 грн. Розмір одноразового страхового тарифу визначається у відсотках від страхової суми і встановлюється у розмірі 9.50 %. Розмір страхового внеску за Договором становить 6 506,76 грн. Сплата страхового внеску здійснюється Страхувальником одноразово при укладенні Договору (а.с. 18).

Підписанням цього Договору Страхувальник/Застрахована особа підтверджує, що з умовами страхування, Правилами страхування, що розміщені на офіційному сайті Банку та Страховика, він ознайомлений та погоджується, повністю розуміє їх зміст та безумовно приймає; отримав від Страховика всю інформацію в обсязі та в порядку, що передбачені частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та свідомо обрав страхову послугу. (п.п. 11.1.2 та п.п. 11.1.5 Договору добровільного страхування життя).

П.п. 11.2 Договору добровільного страхування життя визначено, що Страхувальник має право відмовитися від Договору шляхом повідомлення Страховика у письмовій формі протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення Договору за умов отримання попередньої письмової згоди Вигодонабувача на таку відмову. Страховик зобов`язаний протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня отримання від Страхувальника письмового повідомлення про відмову від Договору повернути Страхувальнику сплачений ним страховий внесок у повному обсязі.

16.07.2018 року ОСОБА_1 підписано заяву № Z06.00612.004112309 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, згідно якої позивач виявив бажання акцептувати публічну оферту Банку на укладання Договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку від 16.09.2015 року, розміщеної на сайті ПАТ «Ідея Банк». Аналогічна заява про акцепт підписана Немчиним О.Ю. на укладення договору про використання аналога власноручного підпису уповноваженої особи Страховика та відтиску печатки Страховика (а.с. 53-54).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 203, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках у відповідності до ст. 215 цього Кодексу робить правочин нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність за судовим рішенням.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, а саме, коли: зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин не має необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину не є вільним і не відповідає його внутрішній волі; недотримано встановленої законом форми правочину; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статей 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору. Поряд із справедливістю, добросовісністю і розумністю вона вважається вищою цінністю права, що забезпечує природне існування фізичної особи.

Свободу договору можна охарактеризувати як нормативно закріплену можливість особи здійснювати дії, вчинки на власний розсуд, не порушуючи при цьому свободу інших суб`єктів.

Зміст свободи договору в загальному розкривається у статті 627 ЦК України, яка з посиланням на статтю 6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору. За ними, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначають умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв`язку.

За статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Такі суттєві умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона.

Істотні умови відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом або необхідні для даного виду, то договір вважається укладеним і набуває обов`язкової сили для сторін.

Одночасно слід зазначити, що договір є підставою виникнення договірного зобов`язання - під яким, відповідно до статті 509 ЦК України, слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції на час укладення договору) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно із частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Частинами 9 та 10 вищевказаної статті Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що на вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача). Це положення не застосовується, якщо кредитодавець на момент вимоги має підстави не продовжувати або не бажає продовжувати процес укладення договору про споживчий кредит із споживачем. Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У пункті 12 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом.

Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» передбачено вимоги щодо надання споживачу повної інформації про умови кредитування та ін. з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору. Також, передбачене право споживача вимагати отримання відповідної інформації. Так, у пункті 12 статті 9 вказаного Закону передбачена відповідальність кредитодавця у випадку ненадання визначеної у статті 9 інформації. При цьому, законодавець не пов`язує ненадання такої інформації із недійсністю укладеного в подальшому кредитного договору.

Одночасно, частиною 1 статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Так, матеріалами справи встановлено що, позивач отримав інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартна форма) та відображена у Паспорті споживчого кредиту, в якому наявна уся інформація стосовно: суми кредиту, строку кредитування; процентної ставки, відсотків річних; плати за обслуговування кредитної заборгованості; орієнтовної загальної вартості кредиту; реальної річної процентної ставки, відсотків річних та інша інформація передбачена Законом України «Про споживче кредитування».

Також, підписанням Кредитного договору, зокрема п.п. 5.1. Позичальник Підтвердив, що Банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами Банку і згоден з ними; примірник оригіналу даного Договору йому вручено Банком при підписанні даного Договору; умови даного Договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам.

Отже, позивач підтвердив, що отримав усю необхідну інформацію щодо умов кредитного договору та погодився з ними.

У позові ОСОБА_1 посилається на те, що він через дрібний шрифт не міг прочитати та не мав можливості оцінити умови договору через неналежну інформованість з боку відповідача. Проте, на підтвердження вказаних обставин позивач не надав ніяких доказів, як і не підтвердив обставин введення його в оману працівниками банку.

Позивач мав право вимагати отримання повної інформації про умови кредитування до укладення договору, а протягом 14 днів з дня укладення договору - відмовитись від такого договору, якщо він не погоджується з його умовами. Проте, як видно з матеріалів справи, позивач вказаних дій не здійснював, що спростовує посилання про порушення його прав як споживача фінансової послуги при укладанні кредитного договору.

Також, позивач вважає, що умови кредитного договору, щодо послуг страхування є нав`язаною відповідачем, а договір добровільного страхування життя таким, шо повинен бути визнаний судом недійсним.

Так, за змістом статті 20 Закону України "Про споживче кредитування" укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб. До договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, зокрема, належить: 3) договір страхування та інші договори, що укладаються для забезпечення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит. Кредитодавцю забороняється пов`язувати укладення договору про споживчий кредит з вимогою укладення договорів про надання додаткових чи супутніх послуг із конкретною третьою особою.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

При розгляді даної справи, позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що послуга страхування із конкретною страховою компанією, була йому нав`язана відповідачем і позивач не мав можливості відмовитись від такого договору.

Також, однією із підстави для визнання недійсними договору кредиту та договору добровільного страхування життя, позивач вважає недодержання вимог укладення вказаних правочинів у письмовій формі, посилаючись на те, що в обох договорах відсутні обов`язкові їх реквізити, а саме відсутність оригінального підпису уповноваженої особи на підписання договору та відтиску печатки установи.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Доводи позивача щодо підписання договорів з використанням факсимільного відтворення підпису як на підставу визнання недійсними оспорюваних правочинів є безпідставними. Так, судом встановлено, що на офіційному сайті Банку розміщена публічна оферта ПАТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку від 16.09.2015 р. до будь-яких фізичних осіб, що мають намір укласти договір кредиту та публічна оферта ПАТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку від 12.01.2017 р. до будь-яких фізичних осіб, що мають намір укласти договір добровільного страхування життя. В матеріалах справи містяться заяви про акцепт публічної оферти Банку та Страховика на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, підписані позивачем, які разом з Публічною

офертою складають єдиний документ - Договір про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку (п. 2 Публічної оферти). Тож, оспорювані договори підписані відповідачем у визначений законом спосіб, за письмовою згодою позивача, що не суперечить чинному законодавству.

Отже, доводи позивача щодо недійсності умов оспорюваних правочинів є безпідставними та недоведеними, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа Приватне акціонерне товариство «ПЗУ Україна страхування життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та договору страхування- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження, визначений статтею 354 ЦПК, продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», , адреса місцезнаходження:79008, вул. Валова, буд. 11, м. Львів.

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «ПЗУ Україна страхування життя», адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 42.

Суддя Н.М. Петришин