Постанова

Іменем України

30 липня 2020 року

м. Київ

справа № 713/576/19

провадження № 61-19873св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.Бі.Ай»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області у складі судді Кибич І. А. від 02 липня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду у складі колегії суддів: Одинака О. О., Кулянди М. І., Половінкіна Н. Ю.,

від 07 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай» (далі - ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

Позовну заяву мотивовано тим, що 30 березня 2016 року у с. Іспас Вижницького району Чернівецької області відбулась ДТП за участю автомобіля «Форд Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Мазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 Винним у вчиненні ДТП визнано обох водіїв-учасників цієї ДТП. Автомобіль ОСОБА_1 повністю знищено, вартість матеріальних збитків завданих позивачу складає 101 970,00 грн. Автомобіль ОСОБА_3 був застрахований в ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай», про що свідчить поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000 грн, за шкоду заподіяну здоров`ю становить 100 000 грн, розмір франшизи становить 1 000 грн.

Посилаючись на пункт 22.1 статті 22, пункт 1 частини першої статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), вважають, що ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ»» повинна відшкодувати ОСОБА_1 суму майнової шкоди в розмірі 49 000 грн за фізичне знищення його автомобіля. Посилаючись на статтю 1194 ЦК України, вважають, що ОСОБА_3 повинен сплатити різницю у розмірі 51 970,00 грн та франшизу у розмірі 1 000 гривень (пункт 36.6 статті 36 Закону).

Також, в результаті вчинення ОСОБА_3 ДТП, потерпілому ОСОБА_2 було завдано майнову шкоду, яка полягала у витратах на лікування у розмірі

5 190,00 грн та моральну шкоду, яку оцінив у розмірі 50 000 грн.

Враховуючи викладене, позивачі просили стягнути з ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай» на користь ОСОБА_1 49 000 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди; з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 51 970,00 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та франшизу у розмірі 1 000 грн; з

ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай» на користь ОСОБА_2 5 190 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди; з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2

50 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай» та ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай» відмовлено. Позов ОСОБА_2 до

ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь

ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачі в передбачений законом строк із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай» не звертались, хоча мали таку можливість, а отже не скористалися своїм правом на отримання страхового відшкодування. Суд вважав аргумент про те, що автомобіль позивача було повністю знищено виключно внаслідок винних дій ОСОБА_3 необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами.Також суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 в частині розміру завданих внаслідок ДТП збитків.

Визначаючи розмір спричиненої ОСОБА_2 моральної шкоди, суд виходив з того, що ДТП сталась з вини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Позивачу ОСОБА_2 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які він зазнав внаслідок ДТП, в понесенні незапланованих матеріальних витрат, що завдавало йому незручності у повсякденному житті, призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль з метою відновлення порушених прав, організації свого життя, у зв`язку з чим був порушений нормальний порядок та спосіб його життя. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважав, що на відшкодування спричиненої моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 необхідно стягнути завдану моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 липня

2019 року скасовано в частині відмови в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 31 782,00 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 липня

2019 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ступінь вини

ОСОБА_3 у згаданій ДТП є 60%, а тому з нього на користь ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню майнова шкоди у розмірі, що становить 60% від завданих збитків. Оскільки позивач просив стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 52 970,00 грн, тому стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає 31 782,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що становить 60% від суми яку позивач просив стягнути. При цьому суд апеляційної інстанції вважав, що місцевий суд правильно відмовив позивачам про відшкодування майнової шкоди за рахунок страхової компанії, оскільки позивачі пропустили річний строк звернення до страховика. Оскільки рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди не оскаржувалося, то суд апеляційної інстанції не переглядав його у цій частині.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не мотивував свій висновок про визначення ступеня його вини у ДТП належними та допустимими доказами. Розмір стягнутої моральної шкоди є необґрунтованим та несправедливим щодо нього. Крім того, документи надані позивачем в якості підтвердження розміру завданої шкоди, не є належними доказами. Отже, позивач не виконав свого обов'язку щодо доведення розміру шкоди.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

21 січня 2020 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 березня 2016 року у с. Іспас Вижницького району Чернівецької області відбулась ДТП за участю автомобіля «Форд Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Мазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2019 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за частиною першою статті 286 КК України скасовано. На підставі пункту 2 частини першої статті 49 КК України

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 286 КК України, а кримінальне провадження відносно них закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 булазастрахована у

ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.АЙ» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 лютого 2015 року АЕ/6058089.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Мазда «626», номерний знак НОМЕР_2 ,

від 7 лютого 2019 року №14/19 вартість матеріального збитку (з технічної точки зору), завданого власнику автомобіля марки Мазда «626», внаслідок його пошкодження у ДТП 30 березня 2016 року в цінах на час проведення даного дослідження становить 101 970 грн (а. с. 9-13 т. 1).

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_3 здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 30 березня 2016 року внаслідок ДТП, яка сталась з вини обох водіїв, автомобіль «Мазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_2 було повністю знищено, чим позивачу завдано збитки, як власнику цього автомобіля, на суму 101 970,00 грн згідно із звітом

від 07 лютого 2019 року № 14/19.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шкоду, суд апеляційної інстанцій вірно виходив з того, що враховуючи ступінь вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, з нього підлягає стягненню шкода завдана майну ОСОБА_1 у розмірі, що становить 60% від завданих збитків. Оскільки позивач просив стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 52 970,00 грн, тому суд вірно стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 31 782,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що становить 60% від суми яку позивач просив стягнути.

Стягуючи із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд, визначаючи розмір відшкодування, врахував, що вину ОСОБА_3 в ДТП установлено судом, при цьому також врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, а саме душевні страждання викликані фізичним болем від отриманої в ДТП травми, і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення,

а рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 липня

2019 року у нескасованій судом апеляційної інстанції частині та постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара