Справа № 361/4934/19
Провадження № 2/761/1953/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з матері позбавленої батьківських прав на утримання дитини,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд: стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2011 року ухвалено рішення Миронівського районного суду Київської області у справі за позовом служби у справах дітей Миронівської райдержадміністрації до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Миронівської міської ради про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 23 лютого 2011 року по день прийняття рішення судом, 21 жовтня 2011 року діти знаходилися у Миронівському районному центрі соціально - психологічної реабілітації дітей. 15 листопада 2011 року Миронівською райдержадміністрацією було видане Розпорядження №648, яким надано статусу дітям, позбавлених батьківського піклування. 02 лютого 2012 року Броварська районна державна адміністрація Київської області видала Розпорядження №156 «Про створення дитячого будинку сімейного типу і передачу дітей на виховання та спільне проживання». Зазначеним вище розпорядженням, дітей було влаштовано на виховання в дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_1 . Фінансування дитячого будинку сімейного типу та утримання дітей вихованців здійснюється за рахунок видатків з державного бюджету. Однак, батьки дітей не звільняються від утримання таких дітей, хоча вони і знаходяться на державному утриманні. Тому закон передбачає, що витрати на утримання дітей, влаштованих у дитячі заклади, заклади охорони здоров`я та інші заклади, можуть бути стягнуті з батьків на користь цих закладів. Вищевикладене стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

09 липня 2019 року позивач звернулася з даним позовом до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2019 року справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви направлялися відповідачу, однак відзиву до суду не подавалося.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2011 року рішенням Миронівського районного суду Київської області у справі за позовом служби у справах дітей Миронівської райдержадміністрації до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Миронівської міської ради про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.1).

15 листопада 2011 року Миронівською райдержадміністрацією було видане Розпорядження №648 «Про надання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 статусу дітей, позбавлених батьківського піклування» (а.с.2).

02 лютого 2012 року Броварська районна державна адміністрація Київської області видала Розпорядження №156 «Про створення дитячого будинку сімейного типу і передачу дітей на виховання та спільне проживання». Керуючись ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування, постановою Кабміну України від 26.04.2002 р.№56 «Про затвердження положення про прийомну сім`ю», тощо та на підставі моєї заяви щодо поліпшення становища дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, влаштування їх в сімейні форми виховання та забезпечення найбільш повного захисту їхніх інтересів було створено дитячий будинок сімейного типу на базі моєї родини (а.с.13).

Зазначеним вище розпорядженням, було влаштовано шість дітей, в тому числі, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на виховання в дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_1 . (а.с.1).

Як зазначив позивач у позовній заяві, фінансування дитячого будинку сімейного типу та утримання дітей вихованців здійснюється за рахунок видатків з державного бюджету. Однак, батьки дітей не звільняються від утримання таких дітей, хоча вони і знаходяться на державному утриманні. Тому закон передбачає, що витрати на утримання дітей, влаштованих у дитячі заклади, заклади охорони здоров`я та інші заклади, можуть бути стягнуті з батьків на користь цих закладів.

Відповідно до п. 3.6 Правил опіки та піклування, статті 245 СК, якщо над дітьми, які виховуються в навчально-виховних закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, особами, які потребують опіки (піклування) і влаштовані у відповідні лікувальні установи чи установи соціального захисту населення, опікуни (піклувальники) не призначені, то виконання обов`язків опікунів і піклувальників від імені держави здійснюють ці установи в особі керівників цих установ.

Тому адміністрація може пред`явити від імені дитини позов до батьків про стягнення аліментів, якщо вони не беруть участі у її вихованні. Аліменти з батьків (матері, батька) стягуються окремо з кожного в розмірах, які вказані у ст. 183 СК України і не завжди в рівних частках, ураховуючи обставини, названі в ст. 182 СК.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно вимог статей 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що при позбавлені батьківських прав матері, не позбавляє її обов`язку утримувати неповнолітнього сина, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

За умовами ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 768, 40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 77-83, 89, 95, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280, 353-355 ЦПК України, ст.ст. 150, 152, 155, 170, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з матері позбавленої батьківський прав - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: