Справа №442/3262/20
Провадження №2/442/921/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належить на підставі договору дарування від 29 грудня 1998 року, зареєстровано в реєстрі за №1-3861, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Москаленко П. Вона добросовісно використовує дану житлову площу, сплачує кошти за проживання, що підтверджується розрахунковими книжками. За власні кошти утримує даний житловий будинок у належному стані, постійно проводить капітальні та поточні ремонти. В належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , її син. Відповідач протягом року не проживає, при цьому, зніматися з реєстраційного обліку (виписуватися) з житлового будинку не бажає. Зазначені обставини підтверджуються доданим до позову Актом обстеження фактичного проживання від 31.03.2020 року, підписаний сусідами ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), згідно якого комісія провівши обстеження фактичного проживання у її сім`ї, встановили факт не проживання відповідача у житловому будинку АДРЕСА_1 з червня 2019 року. В житловому будинку відсутнє будь-яке майно належне відповідачу, він житловим будинком зовсім не цікавляться, не несе витрат на утримання житла. Вона повинна сплачувати додаткові кошти за житлово-комунальні послуги по житловому будинку з урахуванням реєстрації відповідача, через його реєстацію у будинковолодінні вона не може оформити субсидії, а тому виникла необхідність звернутися до суду.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні не отримав, останнє повернуто за закінченням встановленого строку зберігання, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається із копії Договору дарування жилого будинку від 29.12.1998р., посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Мойсеєнко В.М., Гнатків Юлія Миколаївна подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який складається з трьох кімнат жилою площею 40,8 кв.м. та однією кухнею, який розташований на земельній ділянці площею 646,0 кв.м.

Факт не проживання відповідача у спірному будинку підтверджується Актом №37 від 31.03.2010р., згідно якого громадянин ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак з червня 2019 року і по день обстеження не проживає, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали ОСОБА_2 - в будинку немає.

Зняття з реєстрації місця проживання особи, згідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІУ, здійснюється, окрім інших підстав, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивача підлягають до задоволення, оскільки хоча відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак з червня 2019 року і по день обстеження не проживає, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали ОСОБА_2 - в будинку немає, що створює для позивача незручності, оскільки вона додатково сплачує за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 280, 284, 354ЦПК України, ст. 319, 405 ЦК України, у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , 1988 року народження, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати в користь позивача ОСОБА_1 , сплачені нею при поданні позову до суду, тобто судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби ( COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя Гарасимків Л.І.