ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року

м.Суми

Справа №592/271/20

Номер провадження 22-ц/816/1621/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2020 року в складі судді Фоменко І.М., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 19 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатися.

Позовна заява обґрунтована тим, що вони з відповідачкою ОСОБА_2 з 16 вересня 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилися діти - сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2009 року шлюб між ним був розірваний. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 залишився проживати разом з батьком, а ОСОБА_6 з матір`ю.

Посилаючись на те, що на даний час син ОСОБА_3 досяг повноліття і навчається на першому курсі у Полтавському юридичному коледжі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, денної форми навчання на комерційній основі за рахунок коштів фізичних осіб, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідачка у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому позивач просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання повнолітньої сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3590 грн щомісячно, починаючи стягнення з 21 березня 2019 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/10 частини її заробітку, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчатися у Полтавському юридичному коледжі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого до 30 червня 2021 року, на користь ОСОБА_1 , починаючи стягнення з дня звернення до суду з 09 січня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить змінити рішення суду в частині суми стягнутих аліментів та визначеного періоду стягнення, стягнувши з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1109 грн, починаючи стягнення з 21 березня 2020 року.

Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначив про те, що суд першої інстанції, визначаючи період стягнення аліментів, не взяв до уваги те, що позов було подано 01 січня 2020 року. Враховуючи ставлення матері до виховання та утримання сина, наявність заборгованості по аліментах, вважає що є підстави для стягнення аліментів, починаючи з 21 березня 2019 року.

З приводу визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, позивач вказував на те, що не було взято до уваги перебування у власності відповідача ОСОБА_2 квартири, що нею передана в оренду, за що отримує неофіційні доходи. Також він вважав, що доводи відповідачки про те, що позивач працює неофіційно не підтверджуються належними доказами та не відповідають дійсності.

Позивач наголосив і на тому, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів не зможе забезпечити і третьої частини витрат на утримання повнолітнього сина. Крім того, їх розмір є нижчим від визначеного мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину.

Позивач ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги звернув увагу і на те, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2020 року збільшено розмір стягнутих з нього аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина у розмірі 3000 грн, що фактично ставить його у нерівні умови з відповідачем.

Від відповідачки в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі з 16 вересня 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 20).

Під час шлюбу у них народилися діти - сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21, 22).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на вихованні батька ОСОБА_1 , а сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - на вихованні матері ОСОБА_2 (а.с. 14).

Відповідно до довідки директора Полтавського юридичного коледжу Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Старостіна Л.Л. від 22 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 з 01 вересня 2019 року є студентом денної форми навчання за спеціальністю 081 Право освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст Полтавського юридичного коледжу Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб. Термін навчання 2 роки, дата закінчення - 30.06.2021 року (а.с. 19).

Умовами договору про надання освітніх послуг №МСД-11-2019-016 від 16 серпня 2019 року визначено, що загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання становить 27000 грн, а за кожен календарний рік окремо - 13500 грн (а.с. 42).

У державному реєстрі фізичних осіб-платників податків ДПС України відсутня інформація про отримані ОСОБА_1 доходи в період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року (а.с. 71).

Відповідачка ОСОБА_2 з 24 лютого 2020 року по дату видачі довідки (03 квітня 2020 року) працювала в Сумському дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) №15 «Перлинка» м. Суми, Сумської області вихователем (а.с. 63). Із 09 червня 2020 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітна в Сумському МЦЗ (а.с. 70).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, врахувавши матеріальне становище дитини та стан його здоров`я, сімейне та матеріальне становище платника аліментів, яка має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважав за необхідне стягнути з відповідача щомісячно аліменти у розмірі 1/10 частини її заробітку на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в Полтавському юридичному коледжі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого до 30 червня 2021 року включно. Визначено період стягнення з часу звернення до суду - 09 січня 2020 року.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи аліменти, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 1/10 частини її заробітку, не в повній мірі врахував надані позивачем докази про понесені ним витрати на навчання їх повнолітнього сина в Полтавському юридичному коледжі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого у сумі 13 500 грн на рік та витрат, пов`язаних з оплатою проживання у гуртожитку в м. Полтава, що на думку колегії суддів має істотне значення для визначення розміру аліментів, необхідних на його утримання.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 просив стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі, а виходячи з вимог частини 3 статті 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів, тобто, у частці від доходу або у твердій грошовій сумі належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, беручи до уваги те, що відповідачка є працездатної особою, перебуває на обліку як безробітна, має на утриманні неповнолітнього сина та з урахуванням визначеного Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу, який з 01 січня 2020 року становить 2102 грн., колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідачки аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання у розмірі 1100 грн.

Що стосується доводів апеляційної скарги позивача про отримання відповідачем доходів від передання в оренду належної їй на праві власності квартири, то вони не підтверджуються на доказах.

Колегія суддів не може погодитися також з визначеним судом першої інстанції строком, з якого присуджено стягнення з відповідача аліментів, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позовна заява була здана на пошту 03 січня 2020 року, що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті (а.с. 30), а тому виходячи з положень ст. 191 СК України, саме з цієї дати підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для присудження аліментів за минулий час, як того просить позивач, а саме, починаючи з повноліття сина - ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки позивачем в порушення приписів ст. 81 ЦПК України не було доведено вжиття ним заходів щодо одержання від відповідачки аліментів, починаючи з 21 березня 2019 року. Сам факт невиконання відповідачкою ОСОБА_2 попереднього судового рішення про стягнення з неї аліментів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7 до його повноліття не є підставою в розумінні ст. 191 СК України для присудження аліментів за минулий період.

За таких обставин, коли суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів необхідно змінити, стягнувши з відповідачки на користь позивача аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в сумі 1100 грн, починаючи стягнення з 03 січня 2020 року.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, отже, не є предметом апеляційного перегляду.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (на 30,6%), тому з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 257 грн 28 коп. (2102 грн. * 0,4*30,6%). Отже, рішення в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору підлягає зміні.

Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а апеляційна скарга позивача задоволена частково (на 99,2%),тому з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1251 грн 11 коп. (840,80 грн. * 150% * 99,2%).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2020 року в даній справі змінити в частині визначення розміру аліментів та визначення строку, з якого повинні сплачуватися аліменти.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в сумі 1100 грн щомісячно, починаючи стягнення з 03 січня 2020 року і до закінчення навчання 30 червня 2021 року, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 257 грн 28 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1251 грн 11 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук