Єдиний унікальний номер справи 235/5220/20
Номер провадження 2-з/235/4/20
У Х В А Л А
(в порядку розгляду заяви про забезпечення позову)
25 серпня 2020 року м. Покровськ
Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Клікунова А.С. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
В С Т А Н О В И Л А :
20.08.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій ОСОБА_2 просить вирішити питання про забезпечення позову до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя шляхом зобов`язання останню (відповідача) надати доступ в квартиру АДРЕСА_1 .
Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 22.06.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2019 року по справі № 235/5578/19 шлюб розірвано. Під час шлюбу сторонами сумісно, за спільні кошти придбано у спільну власність нерухоме та рухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , побутову техніку: холодильник марки Indesit, телевізор марки Samsung, пральна машина марки Samsung. За розірванням шлюбу домовленості про розділ майна між сторонами не досягнуто, шлюбний договір між ними не укладався. На теперішній час виникають спори відносно володіння спірним майном, в зв`язку з чим ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом в порядку ст. ст. 60, 61, 70 СК України про поділ майна подружжя. 01.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного підприємства «Асоціація оціночних робіт» для проведення робіт з незалежної оцінки вартості майна, а саме спірної квартири. Разом з тим, у зв`язку з відмовою ОСОБА_3 надати доступ до житлового приміщення та підписати договір на проведення незалежної оцінки ОСОБА_3 не має можливості надати відомості про ринкову вартість квартири станом на 2020 року. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язальних дій ОСОБА_3 надати доступ в квартиру для оцінки приміщення та наявного майна, яке придбано у шлюбі. Правовим обґрунтуванням заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 зазначає посилання на:
- п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;
- ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі;
- п. 43 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Шмалько проти України», в якому закріплено, що право на суд є право на доступ, тобто право подавати позов з приводу цивільно-правових питань до суду.
Зміст і форма заяви про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.
Розгляд заяви проведено в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Суддя, оцінивши підставність доводів ОСОБА_1 , враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, - приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Отже, інститут забезпечення позову в цивільному процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Судом встановлено, що предметом позову, який має намір пред`явити ОСОБА_1 на розгляд суду є поділ майна, спільно придбаного в шлюбі з ОСОБА_3 , а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , холодильник марки Indesit, телевізор марки Samsung, пральна машина марки Samsung. Відповідно до позиції ОСОБА_1 передумовою звернення до суду обов`язково підлягає зазначення ціни позову, яка підлягає визначенню сукупною оцінкою майна. В зборі таких відомостей виникли певні перешкоди, а саме ОСОБА_3 не надає доступ до спірної квартири суб`єкту оціночної діяльності. На підтвердження таких посилань до матеріалів справи долучено лист ПП «Асоціація оціночних робіт» № 3 від 02.06.2020 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 відмовилася підписати договір на проведення незалежної оцінки нерухомого майна № 01052020 від 01.05.2020 року. З огляду таких обставин, ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом зобов`язання ОСОБА_3 надати доступ до житлового приміщення.
Суд акцентує увагу, що заявником в розглядуваній заяві взагалі жодним чином не мотивовано та не доведено головної обставини, підстави для забезпечення позову, а саме, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
За позицією ОСОБА_1 для подачі позову про розділ спільного майна подружжя необхідно визначити ринкову вартість спірного майна. Так, дійсно, згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Поза увагою заявника залишено положення ч. 2 ст. 176 ЦПК України, змістом якого передбачено, що якщо на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист. Посилаючись на ухвалу суду від 24.07.2020 року по справі № 235/4387/20, ОСОБА_1 ініціював розгляд заяви про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_3 надати доступ до спірної квартири для оцінки майна. Таке розпорядження своїми процесуальними правами фактично знаходиться в розрізі з висновками суду в ухвалі від 24.07.2020 року по справі № 235/4387/20. Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є безпідставною, оскільки в даному випадку позивачем (заявником) не підтверджено, що невжиття таких заходів як встановлення ОСОБА_3 (відповідачу) обов`язку вчинити певні дії (надати доступ на квартири) може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, або ускладнити ефективний захист оспорюваних прав (нормами ЦПК чітко врегулювано спосіб визначення вартості майна (зокрема, в ч. 2 ст. 116, ч. 2 ст. 176), за захистом яких він має намір звернутися до суду (в даному випадку шляхом подачі позову про розділ майна подружжя).
Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 153 ЦПК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя в спосіб встановлення обов`язку вчинити певні дії (надати доступ до житлового приміщення для оцінки вартості спірного майна) відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.
Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п"ятнадцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: