Єдиний унікальний номер справи 235/2422/20
Номер провадження 2/235/1129/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_3 про зміну (зменшення) розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

16.04.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, які стягнуті на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.02.2010 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 має аліментні зобов`язання перед ОСОБА_2 з надання матеріальної допомоги на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.02.2010 року по справі № 2-1009/10 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). За посиланням ОСОБА_1 батьківський обов`язок утримувати неповнолітню доньку свідомо розуміє, від сплати аліментів не ухиляється, однак не має реальної можливості перераховувати кошти в присудженому розмірі. Позивач вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходу, оскільки на його утриманні перебуває інша неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з 02.06.2020 року не працює (звільнений за власним бажанням). За таких обставин, ОСОБА_1 , посилаючись на ст. 192 СК України, звернувся до суду за судовим захистом своїх прав та інтересів.

Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в його відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, суду адресувала заяву про розгляд справи в її відсутність, в позові просить відмовити. Крім того, на адресу суду надіслано заперечення проти позову, в яких зазначено, що відповідач на теперішній час перебуває в декретній відпустці, тому об`єктивно позбавлена можливості самостійно забезпечити належний рівень утримання спільної з ОСОБА_1 доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. При розгляді справи відповідач просить врахувати інтереси дитини, потреби в коштах на придбання продуктів харчування, одягу, взуття тощо збільшуються. Крім того, увагу суду відповідачем акцентовано на наявність у позивача заборгованості зі сплати аліментів, факт умисного ухилення від утримання доньки з вересня 2019 року по березень 2020 року.

Третьою особою ОСОБА_3 письмових пояснень по суті позову, в порядку ст. 193 ЦПК України, не надано, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, з урахуванням того, що вказана третя особи без самостійних вимог не є суб`єктом спірних матеріально-правових відносин сторін, та не має права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, на відмову від позову, визнання позову чи укладення мирової угоди, визнав не потрібним обов`язкову присутність в судовому засіданні ОСОБА_3 та отримання письмових пояснень на позовну заяву.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Петровського Красноармійського району Донецької області, громадянин України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 (підтверджено копією паспорта - а.с. 5).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.02.2010 року по справі № 2-1009/10 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 обставинами, які на теперішній час впливають на розмір присуджених аліментів є: - перебування на утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_4 в шлюбі з ОСОБА_3 ; - погіршення матеріального стану, а саме не працевлаштованість (звільнення з роботи).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку викладених ОСОБА_1 обґрунтувань позовної заяви з позиції слушності аргументів, належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Так, сторони по справі (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати свою неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення повнолітня, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дитини. При цьому, суд враховує, що розмір стягуваних аліментів має бути справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь як батька в утриманні неповнолітньої доньки, яка проживає разом з відповідачем, має бути достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.02.2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини (25 %) всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З мотивувальної частини вказаного рішення від 18.02.2010 року вбачається, що суд при визначенні розміру аліментів врахував матеріальний стан платника аліментів та наявність в нього інших утриманців. Так, судом під час розгляду справи № 2-1009/10 встановлено, що ОСОБА_1 працював на АТ «ВК «Шахта «Красноармійська - Західна № 1», отримував стабільний заробіток, а також мав аліментні зобов`язання зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частки доходу на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.10.2011 року по справі № 2-1758/11 зменшено розмір аліментів, які стягувалися з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 до 1/5 частини усіх видів доходу (а.с. 7-8).

Таким чином, загальний розмір аліментів, які присуджено до стягнення з ОСОБА_1 складає 9/20 частки заробітку, в ідеальному розмірі 54 % (1/4 частки на користь ОСОБА_2 на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 + 1/5 на користь ОСОБА_3 на неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2).

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, сплачуваних ОСОБА_2 на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначає, що на теперішній час не працевлаштований, не має стабільного регулярного щомісячного доходу, джерелом доходу є періодичні заробітки. Такі аргументи документально підтверджено. Згідно копії трудової книжки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнений з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 02.06.2020 року, запис про працевлаштування відсутній (а.с. 26-35).

За переконанням суду, такі відомості про зміну матеріального стану позивача є суттєвими при розгляді такої категорії справи як зменшення розміру аліментів, що відповідає телеологічному (цільовому) й системному застосуванню правових норм, закріплених в п. 2 ч. 1 ст. 182, ст. 192 СК України.

Сумуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що звернення ОСОБА_1 до суду з розглядуваним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати свою дитину, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів.

Приймаючи такий висновок, суд відхиляє доводи ОСОБА_2 в частині заперечень проти позову про зменшення розміру аліментів, оскільки наразі відповідач перебуває в декретній відпустці, тому обмежена самостійно забезпечити належний рівень утримання їх спільної з позивачем ОСОБА_1 дитини. Суд визнає, що такі обставини дійсно вказують на зміни в матеріальному положенні позивача як отримувача аліментів. Разом з тим, суд вважає за необхідне акцентувати увагу, що стан доходів ОСОБА_2 , тимчасове обмеження в зароблянні грошових коштів безпосередньо викликано народженням дитини, батьком якої позивач не являється. Відмова у зменшенні розміру аліментів, які стягнуто з ОСОБА_1 на спільну з ОСОБА_2 неповнолітню доньку з причини виникнення у відповідача нових зобов`язань на утримання малолітньої особи є безпідставним. З цих же підстав підлягає відхиленню позиція відповідача щодо відсутності можливості самостійного матеріального забезпечення сина. Суд наголошує, що Законом України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Суд також відхиляє аргументи ОСОБА_2 щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за сплати аліментів, як такі, що не тільки документально не підтверджено, а й є таким, що не мають правового значення в розгляді даної справи, а підлягали б оцінці при позиванні відповідача з самостійним позовом із заявленням вимог стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в порядку ст. 196 СК України.

Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів ОСОБА_1 частково обґрунтованими, - вважає за можливим зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/4 частини (25 %) всіх доходів до 1/5 частини (20 %), що відповідатиме інтересам відповідача ОСОБА_2 , неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та не призведе позивача в скрутне положення ані при забезпеченні своїх потреб, ані при забезпечення матеріальної підтримки дитини.

При цьому суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час з якого зменшено розмір аліментів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі.

На підставі викладеного, ст. 191, ч. 1 ст. 192 СК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.02.2010 року по справі № 2-1009/10, стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 р.) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду - 10.08.2020 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - відомості в матеріалах справи відсутні, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ;

- третя особа: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - відомості в матеріалах справи відсутні, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4

Суддя: