ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 638/8493/19

провадження № 22-ц/818/3164/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

третя особа - слідчий слідчого відділу прокуратури Харківської області Малінка Володимир Євгенович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, третя особа: слідчий слідчого відділу прокуратури Харківської області Малінка Володимир Євгенович про компенсацію моральної шкоди за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року, постановлене під головуванням судді Аркатової К.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, третя особа: слідчий слідчого відділу прокуратури Харківської області Малінка Володимир Євгенович про компенсацію моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Судові витрати покладено за рахунок держави. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі прокуратура Харківської області просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, а також просила суд вирішити питання судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що постанова про закриття кримінального провадження скасована судом з формальних міркувань, відсутні вказівки на будь-які конкретні недоліки та прорахунки у проведенні досудового слідства. Позивачем не надано доказів протиправності дій прокуратури, наявності причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та заподіяною шкодою. А реалізація позивачем права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого прокуратури та задоволення таких скарг слідчим суддею, само по собі не свідчить про незаконність прийняття прокуратурою рішень, які обмежують права і свободи позивача, а зводяться до реалізації права на здійснення функції контролю в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Крім того позивач взагалі не конкретизує в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити без змін рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року, а апеляційну скаргу прокуратури Харківської області - без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доведеним є факт порушення конституційних прав позивача внаслідок бездіяльності відповідачів; подальша необхідність звернення позивача до суду в порядку, передбаченому КПК України призвели до фізичних та моральних страждань. Враховуючи вимоги справедливості, добросовісності та розумності суд вважав, що на користь позивача слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що відділом слідчого управління прокуратури Харківської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001473 від 16.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365,ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР на виконання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13.11.2018 року за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 01.11.2018 року щодо неправомірних дій з боку слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 21.11.2012 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13.11.2018 року задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 01.11.2018 року (а.с.36).

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малінки В.Є. від 29.12.2018 року кримінальне провадження № 0001473 - закрито у зв`язку з відсутністю в діях слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України (а.с.22-25).

02.04.2019 року ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова скасовано постанову слідчого від 29.12.2018 року про закриття кримінального

провадження № 0001473.

Крім того постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малінки В.Є. від 08.02.2019 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України (а.с.12-15).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 травня 2019 року скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено, постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малінки В.Є. від 08.02.2019 року - скасовано. Вирішено продовжити проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження №0001473 від 16.11.2018 року (а.с.6-8).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач зловмисно не виконує вимоги Конституції України і КПК України, протягом тривалого часу чинить перешкоди в розслідуванні справи, та своїми діями заподіяв йому моральну шкоду, яка виражена у неможливості реалізувати своє право на розгляд заяви. При цьому, він як інвалід другої групи, людина похилого віку, онкохворий, змушений протягом тривалого часу звертатись до суду зі скаргами на бездіяльність відповідача, позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства закону. У зв`язку з чим ОСОБА_1 просив суд захисти його конституційне право на компенсацію моральної шкоди, заподіяної неправомірною тривалою бездіяльністю відповідача при імітації розслідування кримінального провадження №0001473 у розмірі 1 126 710 грн. завдану тривалою бездіяльністю відповідача.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Матеріали справи свідчать про те, що скасовуючи постанови старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малінки В.Є. про закриття кримінального провадження №0001473 від 16.11.2018 року, суд виходив з формального відношення слідчого до перевірки доводів ОСОБА_1 , що потягло порушення проведення всіх передбачених законом заходів дослідження обставин справи.

Натомість позивач вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовував незаконними процесуальними рішеннями слідчого прокуратури Харківської області з огляду на їх скасування слідчими суддями.

При цьому доводи позивача зводяться лише до незгоди з процесуальними рішеннями, які приймалися слідчим у кримінальному провадженні.

Разом з тим реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів саме протиправних дій органів прокуратури Харківської області стосовно позивача під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками прокуратури Харківської області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; дyшeвних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до вимог КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ухвали слідчих суддів Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 квітня 2019 року та від 23травня 2019 року про задоволення скарг ОСОБА_1 , свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права оскарження процесуальних рішень слідчого прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що правові підстави для застосування до спірних правовідносин норм статей 1173, 1174 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, - відсутні.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат.

З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, а апеляційна скарга Прокуратури Харківської області підлягає задоволенню, - судовий збір в сумі 1052,60 грн., сплачений апелянтом за платіжним дорученням №665 від 26.03.2020 року, підлягає поверненню з Державного бюджету Прокуратурі Харківської області.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року - скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, третя особа: слідчий слідчого відділу прокуратури Харківської області Малінка Володимир Євгенович про компенсацію моральної шкоди.

Повернути прокуратурі Харківської області судовий збір у розмірі 1 152,60 грн., сплачений при поданні апеляційної скарги за платіжним дорученням №665 від 26.03.2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 12.08.2020 року.