Провадження № 2/317/465/20
Справа № 317/502/20
31 липня 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б.
при секретарі судового засідання Коваль В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, -
В лютому 2020 р. до Запорізького районного суду надійшов позов ОСОБА_1 до територіальної громади Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання за нею права власності в порядку спадкування на спадкове майно.
Позивач просить суд:
- встановити факт родинних відносин як рідними сестрою та братом, ОСОБА_2 ( тіткою позивачки), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ( батьком позивачки), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: в АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, про дату час та місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином.
Представник позивача адвокат Заярна М.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів викладених у позові та просила їх задовольнити.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи відповідач - територіальна громада в особі Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву суду не надав, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд.
На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.08.2017 р. Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 942.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 10.10.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 905.
Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданого 23.12.2011 року Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 23.12.2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис №10.
Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 17.07.1976 року Жовтневим РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис №1671, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком дитини зазначений ОСОБА_3 .
Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджене Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_5 , виданим 17.06.2000 року.
Факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 копією свідоцтва про смерть НОМЕР_6 , виданим 05.07.1990 року Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №27.
Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 28.11.1953 року РАЦС В.Реутчанською с/р Медвенського району Курської області, актовий запис №63, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю дитини зазначено ОСОБА_5 , батьком ОСОБА_7 .
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих свідчень, надали суду пояснення, відповідно до яких повідомили про те, що вони добре знають родину позивачки, оскільки ОСОБА_8 є рідним братом позивачці, а ОСОБА_9 є двоюрідним її братом. Ніхто із родичів чи односельчан не піддає сумніву, що ОСОБА_2 та батько позивачки ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою, які захоронені на кладовищі під спільним пам`ятником.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивачки про встановлення факту родинних відносин між її тіткою та її батьком, а саме факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою. Згідно з матеріалами спадкової справи №412/2017 року, наданої на запит суду державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., вбачається, що спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла лише позивачка у відповідності до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, а після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 справа не заводилась, але на час його смерті з ним за однією адресою була зареєстрована його дружина ОСОБА_2 , тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, відкриту після смерті її чоловіка.
Згідно зі ст. 1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України , племінники спадкодавця спадковують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім батькові, матері сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
При оформленні позивачкою своїх спадкових прав на спадкове майно з`ясувалось, що документ, який підтверджує право власності спадкодавців на спадкове майно, відсутній, тому державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та 02.10.2019 року видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ст. 1225 ЦК України ( діючої редакції) вбачається, що право власності на земельні ділянки переходить в порядку спадкування без зміни цільового призначення.
Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок».
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади(публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідно до даних погосподарської книги Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , що підтверджується випискою із погосподарської книги, виданою Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області та технічним паспорт на будинок.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину та приймаючи до уваги, що у позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,60,88,214-215, ч. 3 ст. 209 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.
Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними братом та сестрою.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_8 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: в АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У відповідності до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції від 17.07.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя І.Б. Громова