Справа № 953/3494/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2020 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Якуші Н.В.

за участю секретаря судового засідання Коваль А.О.,

представника відповідача Зубкова А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 06.07.2020 року по цивільній справі №953/3494/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.08.2011 року у розмірі 47641,33 грн., а також судових витрат в розмірі 2102,00 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2020 р., позовні вимоги позивача задоволені частково.

23.07.2020 р. за підписом представника відповідача до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду від 06.07.2020 р., в якій представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Зубков А.Є. просить суд переглянути та скасувати заочне рішення від 06.07.2020 року. В обґрунтування заяви посилався на те, що протягом всього часу, коли відповідач дізналася про відкриття провадження у справі, коли було ухвалено заочне рішення судом та на момент звернення з даною заявою, в Україні діє карантин, а тому відповідач вважає неявку в судове засідання через загрозу життю та здоров`ю поважною причиною. Щодо позовних вимог, то представник посилався на постанову Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, де зазначено, що підписання анкети заяви не можна вважати договором приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Таким чином ОСОБА_2 не підписувала та не визнає Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, які не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви анкети.

Представник заявника (відповідача) ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити вказану заяву.

Представник позивача АТ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду представником подано відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому представник просив відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н на підставі її заяви від 12.08.2011 року, за яким вона отримала кредит в розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Виходячи з матеріалів справи та протоколу судових засідань відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи, від неї не надійшло жодних клопотань та заперечень.Також наголошував, що відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування своєї заяви про перегляд заочного рішення. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що підписавши заяву відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі і з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, про що поставив свій підпис в довідці про умови. Погашаючи заборгованість по кредиту, відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Крім того, відповідач неправомірно посилається на ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належних чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, суд зазначає наступне.

06 липня 2020 року Київський районний суд м. Харкова постановив заочне рішення у справі №953/3494/20 (провадження н/п 2/953/1596/20), яким частково задовольнив вимоги позивача.

У відповідності до п.2 ч.3 ст. 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Пункт 30 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст. 224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними.... і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, скасування заочного рішення можливе лише за умов одночасної наявності згаданих обставин.

Так, судом встановлено, що дійсно відповідач ОСОБА_2 не була присутня в судових засіданнях, призначених до розгляду по цивільній справи за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, відзив на позовну заяву не надавла.

Судом встановлено, що судові повістки, які надсилались на адресу місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 , нею були отримані, тобто вона була повідомлена належним чином про існування зазначеної цивільної справи. Крім того, адреса, яка була на них зазначена ( АДРЕСА_1 ), не оспорювається самим представником відповідача у своїй заяві про перегляд заочного рішення.

Більш того, адреса місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 була перевірена судом за допомогою здійснення запиту до Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с.43).

Що стосується посилання представника відповідача на те, що відповідач не була присутня у судовому засіданні через запровадження в Україні карантинних заходів суд зазначає наступне.

Так, постанова Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року не зупинила роботу судів і не містить заборони участі сторін у судових засіданнях.

Тим більше, карантинні заходи були послабленими, з 12 травня 2020 року була дозволена робота адвокатських офісів, а з 01 червня 2020 року Україна перейшла на 3 етап карантинних послаблень.

Суд зазначає, що обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Крім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 передбачено, що дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Таким чином, норми ЦПК України щодо строків розгляду справи не узгоджуються з нормами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка є частиною національного законодавства і має пріоритет над національним законодавством, та із практикою Європейського суду з прав людини, яку суди мають використовувати як джерело права при вирішенні спорів.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи/заяви має формувати суд, який розглядає справу/заяву. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, розгляду заяви, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави (ст. 2 ЦПК України).

Тому, суд нагадує, що роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Крім того, у відповідності до ст. 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Вказаної заяви від відповідача не надходило.

Також, на переконання суду представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд заочного рішення не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про існування обставин, що могли вплинути на розгляд справи по суті на момент постановлення рішення суду і, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2020 року у справі №953/3494/20 оскільки відсутні обставини для його скасування, визначені у ЦПК України, а тому заява відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 287, 288 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 06.07.2020 року по цивільній справі №953/3494/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості- залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено 18.08.2020 року.

Суддя Якуша Н.В.