РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року

м. Рівне

Справа № 572/3616/19

Провадження № 22-ц/4815/946/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання Тхоревський С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне некомерційне підприємство Сарненського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Сарненської районної ради,

відповідач Чемернянська ЗОШ І-ІІ ступенів Сарненської районної ради,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Управління Державної казначейської служби України в Сарненському районі Рівненської області, Сарненська районна рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Гулою Сергієм Євгеновичем на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року (ухвалене у складі судді Рижого О.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Сарненського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Сарненської районної ради, Чемернянської ЗОШ І-ІІ ступенів Сарненської районної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Управління Державної казначейської служби України в Сарненському районі Рівненської області, Сарненська районна рада про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я,-

в с т а н о в и в :

19 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Сарненської районної ради та Чемернянської Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 лютого 2016 року для її доньки ОСОБА_2 було зроблено щеплення від поліомієліту в приміщені школи фельдшером. Одразу після щеплення дитина захворіла, їй встановили діагноз - гострий в`ялий параліч, що є побічною дією вакцини від поліомієліту. Дана подія була зафіксована, як несприятлива подія після імунізації. Службовою перевіркою та листами встановленні чисельні порушення проведення процедури вакцинації відповідачами.

Посилаючись на те, що службовими особами відповідачів було порушено вимоги та процедуру проведення вакцинації, внаслідок чого настали тяжкі наслідки, вважає, що останніми повинно бути відшкодовані матеріальні збитки понесені на лікування дитини та моральна шкода, яка спричинена діями відповідачів, що спричинили значне погіршення стану здоров`я дитини.

Відповідно до пред`явленого позову просить стягнути солідарно з відповідачів 54989,00 грн. матеріальної шкоди, 500760,00грн. за спричинену моральну шкоду та судові витрати пов`язані із розглядом даної справи в суді, а саме 15000,00 грн. на професійну правничу допомогу.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для відшкодування вказаної шкоди. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів протиправності дій відповідачів.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_1 адвокат Гула С.Є. оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції жодним чином не обгрунтував і не мотивував чому він прийшов саме до такого рішення. Рішення суду не відповідає вимогам, встановлених ст. 256 ЦПК України.

Вважає, що відбулося грубе порушення процедури вакцинації, не отримання інформованої згоди батьків, проведення щеплення хворій дитині, яке не повинно було проводитися, що призвело до тяжких наслідків здоров`я дитини.

Дитині позивача ОСОБА_3 23 лютого 2016 року було зроблено щеплення від поліомієліту в приміщені школи фельдшером. Одразу після щеплення дитина захворіла гостро з остаточним діагнозом - гострий в`ялий параліч, що є побічною дією вакцини від поліомієліту. Дана подія була зафіксована, як несприятлива подія після імунізації. Службовою перевіркою та листами встановленні чисельні порушення проведення процедури вакцинації відповідачами.

Стверджує, що належними та допустимими доказами підтверджено наявність та розмір шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; факт того, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача шкоди є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи наслідком такої протиправної поведінки; наявність ознак вини заподіювача шкоди.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Саме закріплення за державою обов`язку забезпечення прав і свобод людини дає можливість, у випадку порушення останніх, звернутися до суду з метою їх захисту та відновлення, а також за компенсацією шкоди, завданої таким порушенням.

Судом встановлено, що 22 лютого 2016 року 30-тьом учням середньої школи с. Чемерне, було проведено щеплення від поліомієліту ОПВ (серія М 5104-1). Серед даних учнів була малолітня донька позивача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане щеплення провела ОСОБА_5 , завідувач фельдшерсько-акушерським пунктом с. Чемерне.

23 лютого 2016 року ОСОБА_6 захворіла, а саме: як встановлено Довідкою про проведення службової перевірки від 25.03.2016 року « ОСОБА_6 захворіла гостро, коли після 2-го уроку в школі у дитини раптово виникли скарги на запаморочення, терпкість ніг, слабкість».

23 лютого 2016 ОСОБА_7 було госпіталізовано до дитячого відділення КЗ «Сарненська ЦРЛ».

24 лютого 2016 року ОСОБА_7 було скеровано до КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня» в неврологічне відділення з діагнозом: Дебют демієлінізуючого захворювання? Вестибуло-атактичний синдром. Поліневропатія.

25 лютого 2016 року було передано термінове повідомлення в територіальний орган Держсанепідемслужби №18 про випадок «Несприятливої події після імунізації (ОПВ 22.02.2016)».

21 березня 2016 року лікарями Сарненської ЦРЛ було поставлено новий діагноз ОСОБА_8 , а саме: Конверсійний розлад. Астазія? Абазія?.

22 березня 2016 року ОСОБА_7 було направлено до НДСЛ «ОХМАТДИТ» з наступним діагнозом: Енцефаломієліт. Herper labialis. Несприятлива подія після імунізації ОПВ (22.02.16) Розсіяний енцефаломієліт, дебют.

Відповідно до Інструкції від 16.09.2011 № 595 МОЗ України щодо організації епідеміологічного нагляду за несприятливими подіями після імунізації при застосуванні вакцин, анатоксинів та алергену туберкульозного: «Несприятливі події після імунізації (далі НППІ) це усі захворювання, які зареєстровані у щепленого протягом після вакцинального періоду. До НППІ належать: ускладнений перебіг після вакцинального періоду та після вакцинальні реакції і ускладнення».

27 березня 2016 року позивач також звернулася за медичною допомогою до приватної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », через скарги ОСОБА_9 , що вона не може встати, не може стояти, самостійно йти та довго сидіти, де був поставлений діагноз «Астазія-Абазія?, що виникли внаслідок вакцинації».

14 квітня 2016 року позивачка також звернулася за медичною допомогою до державної бюджетної установи охорони здоров`я м. Москви «Морозівська дитяча лікарня», в якій ОСОБА_8 було поставлено діагноз «Гострий в`ялий параліч».

06 червня 2016 року даний діагноз був остаточно підтверджений ДУ «Рівненським обласним лабораторним центром Держсанепідем служби України», а саме: «Гострий в`ялий параліч» - результати дослідження хворої ГВП №27.04.01-10/265.

Відповідно до Витягу з протоколу діагностичного засідання ПМПК Сарненської районної психолого-медико-педагогічної консультації від 07 вересня 2016 №38/1023: Психолого-педагогічний висновок по ОСОБА_8 : порушення функцій опорно-рухового апарату: стан після імунізації ОПВ.

Відповідно до Інструкції до вакцини ОПВ «ОПВЕРО», тривалентна, жива, рідка може мати наступні побічні дії: слабкість, неврологічні реакції, поствакцинальний параліч.

Відповідно до Довідки про проведення службової перевірки від 25.03.2016 року: у медичній документації дані про медичний огляд ОСОБА_9 не зазначені; бланк інформованої згоди представлений не згідно форми затвердженої МОЗ№1086 від 31.12.2009р.; перед проведенням щеплення вакциною ОПВ дитині ОСОБА_8 фельдшером ОСОБА_5 не було проведено термометрії.

У той же час, за результатами службової перевірки, члени комісії дійшли висновку, що вакцинація ОПВ вакциною (серія М 5104-1) не могла бути причиною тих неврологічних розладів, які спостерігалися у дитини ОСОБА_4 .. Не виключається, що вірусна герпетична інфекція, спровокувала клінічному варіанті перебігу даної інфекції, а саме можливий дебют розсіяного енцефаломієліту.

Відповідно до Наказу №89-к КП Сарненського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Сарненської районної ради від 29 лютого 2016 року фельдшеру, яка здійснювала щеплення - ОСОБА_5 було оголошено догану за порушення проведення профілактичного щеплення, а 9 березня 2016 року дану працівницю було звільнено із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 146 т. 1).

Відповідно до листа КП Сарненського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Сарненської районної ради Головному спеціалісту-педіатру УОЗ Рівненської ОДА від 15.03.2016р. №01-14/115: під час щеплення були виявлені недоліки в роботі фельдшера, а саме: не проведений попередній огляд дитини лікарем перед щепленням і даному фельдшеру було оголошено відповідну догану.

Згідно листа Рівненської обласної державної адміністрації Управління освіти та науки від 15.06.2016 №Г-77/01-08/16: дійсно, було порушено процедуру здійснення щеплення. Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації вказано на неправомірні дії керівництва закладу щодо здійснення контролю за організацією та здійсненням контролю за медичним обслуговуванням вихованців школи із подальшим притягненням до відповідальності винних осіб.

За змістом статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюку, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади з питань оборони, внутрішніх справ, охорони державного кордону, Служби безпеки України. Медичні працівники, які проводять профілактичні щеплення, повинні мати відповідну підготовку з питань їх проведення та зобов`язані надати об`єктивну інформацію особам, яким проводиться щеплення, або їх законним представникам про ефективність профілактичних щеплень та про можливі поствакцинальні ускладнення.

Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Особам, які не досягли п`ятнадцятирічного віку чи визнані у встановленому законом порядку недієздатними, профілактичні щеплення проводяться за згодою їх об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників. Особам віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років чи визнаним судом обмежено дієздатними профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації та за згодою об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників цих осіб. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом присутності свідків.

З вищевказаних положень Закону слідує, що при процедурі проведення щеплення мають бути дотримані наступні законодавчі вимоги: медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані надати об`єктивну інформацію особам, яким проводиться щеплення або їхнім батькам про щеплення; медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані перед щепленням провести медичний огляд особи, які роблять відповідне профілактичне щеплення; медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані встановити наявність чи відсутність медичних протипоказань; медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані у разі виявлення медичних протипоказань не здійснювати профілактичного щеплення; медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані отримати згоду батьків на проведення профілактичного щеплення у дітей, які не досягли віку 15 років.

Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Згідно з вимогами частини першої статті 6 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди.

Відповідно до пункту "е" частини першої статті 7 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров`я шляхом встановлення відповідальності за порушення прав і законних інтересів громадян у сфері охорони здоров`я.

У частині четвертій статті 8 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" вказано, що у разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди.

За положеннями статті 80 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" особи, винні у порушенні законодавства про охорону здоров`я, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом статті 1199 ЦК України у разі ушкодження здоров`я малолітньої особи або неповнолітньої особи, фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала, зокрема, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Під час судового розгляду справ про відшкодування шкоди позивачем має бути обов`язково доведено наступні обставини: протиправне діяння чи бездіяльність відповідача; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправним діянням чи бездіяльністю і шкодою; вина відповідача.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тобто, з урахуванням вище приведених положень, необхідними умовами для стягнення збитків є: 1) підтверджена належними доказами наявність певного розміру шкоди; 2) підтверджена належними доказами протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) засвідчений належними доказами факт того, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача шкоди є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки; 4) докази, що засвідчують наявність ознак вини заподіювача шкоди.

Згідно ч.1,2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У той же час, матеріали справи не містять прямих та беззаперечних доказів, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між проведенням вакцинації ОСОБА_8 наслідком чого стало погіршенням її здоров`я. Доказова база, яка міститься в матеріалах справи є суперечливою, що не дає правових підстав для встановлення зазначеної обставини.

Аргументованим доводом у даній справі було б проведення судово-медичної експертизи для вирішення вищезазначених питань, які потребують знань в області медицини, однак позивачка та її представник не скористалися своїм процесуальним правом щодо її проведення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Гулою Сергієм Євгеновичем залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 серпня 2020 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.