Справа № 298/892/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 298/892/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»» і ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Великоберезнянського районного суду від 19 грудня 2019 року, повний текст якого складено 19 грудня 2019 року, головуюча суддя Лютянська М.С., -

встановив:

20.06.2018 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Ігнатенко Сергій Сергійович, звернулася до суду із зазначеним позовом до ТОВ ФК «Укрфінстандарт» та ОСОБА_2 і посилаючись на невідповідність правочинів вимогам закону просила визнати недійсними договори про відступлення прав вимоги від 17.05.2018 № 17-05/ФК і про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 17.05.2018, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехманом О.А. за реєстровим № 926, укладені ТОВ ФК «Укрфінстандарт» із ОСОБА_2 , а також просила стягнути на її користь із відповідачів судові витрати, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 2-8).

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 06.12.2019 позов задоволено:

визнано недійсними:

договір про відступлення прав вимоги від 17.05.2018 № 17-05/ФК, укладений ТОВ ФК «Укрфінстандарт» із ОСОБА_2 ;

договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 17.05.2018, укладений ТОВ ФК «Укрфінстандарт» із ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехманом О.А. за реєстровим № 926;

стягнуто солідарно з відповідачів ТОВ ФК «Укрфінстандарт» і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 1536,80 грн (а.с. 153-157).

11.12.2019 позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Ігнатенко С.С., подала до суду першої інстанції заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на її користь 13500,00 грн указаних витрат (а.с. 161-162, 176). Заява мотивувалася тим, що такі витрати були здійснені, документально підтверджені як щодо видів і характеру наданих послуг, так і щодо їх оплати, тому відповідно до положень ст. 133 ч. 1, ч. 3 п. 1, ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягають розподілу за результатом розгляду справи з покладенням їх на відповідачів.

Додатковим рішенням Великоберезнянського районного суду від 19.12.2019 заяву позивачки ОСОБА_1 задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів ТОВ ФК «Укрфінстандарт» і ОСОБА_2 на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13500,00 грн (а.с. 179-181).

Задовольняючи заяву позивачки, суд першої інстанції виходив із її обґрунтованості, з наявності підстав для розподілу витрат на професійну правничу допомогу відповідно до поданих документів.

Відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Майор Іван Васильович, оскаржив додаткове рішення суду як ухвалене з порушенням норм процесуального права (а.с. 204-207). Доводи скарги зводяться до таких.

Вказавши в позовній заяві про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме 15036,80 грн, де 1536,80 грн сплачений судовий збір, а 13500,00 грн витрати на правничу допомогу, позивачка додала до заяви доказ сплати лише судового збору. Докази витрат на правничу допомогу не надавалися суду протягом часу розгляду справи. Щодо правничої допомоги розрахунок суми витрат, а також відомості про порядок чи спосіб визначення вартості можливих послуг відсутні. Зазначені обставини мають наслідком відмову в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, як це підтверджується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом у справах № 922/1163/18 і № 904/4494/18.

Відповідно до ст. 141 ч. 8 ЦПК України, докази щодо судових витрат, які підлягають розподілу при вирішенні справи, повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Ці вимоги закону не були дотримані позивачкою, оскільки до закінчення судових дебатів відповідна заява не була зроблена, протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення докази щодо судових витрат теж не були подані, оскільки заява позиваки з документами щодо судових витрат була подана 13.12.2019, як про це зазначено в додатковому рішенні суду.

За приписами ст. 246 ч. 2, ст. 270 ч. 4 ЦПК України судове засідання для вирішення питання про судові витрати проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті спору і про таке засідання повідомляються сторони. Суд порушив процесуальний порядок ухвалення додаткового рішення, позаяк заява позивачки щодо нього з доданими документами відповідачам не надсилалася, про судове засідання з цього приводу відповідачі не повідомлялися, участі в ньому не брали. Відтак, право відповідача заперечувати проти стягнення судових витрат на правничу допомогу, оспорювати їх розмір тощо було порушене. Неповідомлення відповідачів про судове засідання, в якому було вирішене питання про судові витрати, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Сторона просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, а заяву позивачки про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

У відзиві на апеляцію позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ігнатенко С.С., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін (а.с. 218 «б» - 222). Зазначає, зокрема, що позивачка виконала вимоги ст. 134 ч. 1, ст. 175 ч.ч. 1, 3 ЦПК України, оскільки в позовній заяві вказала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Більш деталізований розрахунок судових витрат порівняно з наведеним у заяві на цій стадії процесу законом не вимагається.

Позивачка вже в позовній заяві зробила застереження про те, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть надані у строки, визначені ст. 141 ч. 8 ЦПК України, тобто зробила відповідну заяву своєчасно, а цивільний процесуальний закон не визначає, в якій саме формі і в який саме момент до закінчення судових дебатів має бути зроблена заява про наступне подання доказів щодо судових витрат.

Заява щодо розподілу судових витрат була подана у встановлений законом п`ятиденний строк після ухвалення судом рішення, позаяк 11.12.2019 була направлена до суду поштою.

Копія заяви позивачки щодо судових витрат з доданими документами надсилалася апелянту за адресою, що фігурує в справі, однак, повернулася без вручення за закінченням терміну зберігання, що підтверджується документально. Іншому відповідачу ці документи були вручені.

За змістом положень ст. 246 ч.ч. 2, 3, ст. 270 ч.ч. 1, 4 ЦПК України суд був управі, проте не був зобов`язаний викликати відповідачів у судове засідання з питання розподілу судових витрат. Враховуючи, що відповідна заява була подана до суду позивачкою з доказами надсилання документів відповідачам, а заперечення що неї не надходили, суд не мав підстав для виклику відповідачів у судове засідання. Крім того, апелянт не заперечує заяву по суті, розмір витрат на професійну правничу допомогу не оспорюється.

У справі наявні всі необхідні документи (договір про надання правової допомоги, дані про характер і вартість наданих послуг, докази їх оплати позивачкою), які підтверджують відповідні обставини, в тому числі, і порядок визначення вартості послуг, який передбачав погодинну оплату послуг та відповідний йому порядок визначення гонорару адвоката.

Позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ігнатенко С.С., подала апеляційному суду й заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, що були здійснені у зв`язку з апеляційним розглядом справи. Посилаючись на договір про надання правової допомоги від 24.04.2019, акт виконаних робіт від 03.03.2020, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) від 02.06.2020, на докази оплати наданих послуг в сумі 2500,00 грн, сторона просить стягнути з апелянта ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Майора І.В., який апеляцію підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 367 ч. 1, ст. 372 ч. 2 ЦПК України у межах доводів і вимог апеляційної скарги, за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ч. 1, ч. 3 п. 1 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України:

витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1);

за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, … визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2);

для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3);

розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4);

у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5);

обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ст. 134 ч.ч. 1, 2, 3, ст. 175 ч. 3 п. 9 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч. 1, 2 ЦПК України);

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ст. 141 ч. 8 ЦПК України).

За приписами ст. 246 ЦПК України:

якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3).

Стаття 270 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (ч. 1 п. 3); суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви; додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3); у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання; неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4).

Як убачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , позивачка зазначила в заяві, що докази розміру її витрат на професійну правничу допомогу будуть подані у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України (до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що відповідна заява була зроблена до закінчення судових дебатів), а також повідомила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становить 15036,80 грн (судовий збір в сумі 1536,80 грн і витрати на правову допомогу в сумі 13500,00 грн) (а.с. 8). До заяви додано доказ сплати судового збору в сумі 1536,80 грн (а.с. 1).

Отже, позивачка виконала вимоги ст. 134 ч.ч. 1, 2, 3, ст. 141 ч. 8, ст. 175 ч. 3 п. 9 ЦПК України: подала суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також вже в момент ініціювання процесу, тобто, в будь-якому разі - до закінчення судових дебатів зробила відповідну заяву щодо судових витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. До ухвалення судом рішення в справі позивачка ОСОБА_1 не подавала доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 06.12.2019 було вирішено питання про стягнення на користь позивачки ОСОБА_1 з відповідачів ТОВ ФК «Укрфінстандарт» і ОСОБА_2 1536,80 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору з позовної заяви.

11.12.2019 позивачка ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Великоберезнянського районного суду заяву від 09.12.2019 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті (а.с. 161-162, 176). До суду заява надійшла 13.12.2019. На обґрунтування заяви щодо стягнення з відповідачів на її користь 13500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу позивачка додала копії:

договору про надання правової допомоги від 24.05.2019, укладеного нею з Адвокатським об`єднанням «Греца і Партнери» (а.с. 163-166);

додаткової угоди від 18.06.2019 № 1 до договору про надання правової допомоги від 24.05.2019 (а.с. 166);

складених 09.12.2019 рахунку, акта виконаних робіт (наданих послуг) і детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги (а.с. 167, 168, 170);

банківської квитанції АТ «Комінвестбанк» від 11.12.2019 № про оплату ОСОБА_1 наданих АО «Греца і Партнери» послуг за рахунком від 09.12.2019 в сумі 13500,0 грн (а.с. 169);

витягу зі Статуту Адвокатського об`єднання «Греца і Партнери», затвердженого 28.10.2019 (а.с. 171-175).

З цих документів, а також з документів, які знаходяться на а.с. 2-8, 51, 52, 95-98, 103-111, 121, 122, 132, 148-151 справи, випливає, зокрема, що:

безпосередньо надавали правову допомогу позивачці ОСОБА_1 адвокати Ігнатенко С.С. і Олійник Р.Б., які є партнерами АО «Греца і Партнери»;

за послуги, що надавалися за договором від 24.05.2019, гонорар нараховувався погодинно, при цьому, за одну годину роботи старшого партнера адвокатського об`єднання - 1000,00 грн, за одну годину роботи партнера адвокатського об`єднання - 800,00 грн (п. 5.1. договору);

у складених 09.12.2019 рахунку, акті виконаних робіт (наданих послуг) і детальному описі робіт (послуг) вартість однієї години роботи кожного з партнерів адвокатського об`єднання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вказана як 1000,00 грн;

згідно з додатковою угодою від 18.06.2019 № 1 участь адвокатів у судових засіданнях підлягала оплаті за фіксованою ставкою 1750,00 грн за одне судове засідання.

Інші, окрім наведених вище, документи щодо витрат позивачки на професійну правничу допомогу суду першої інстанції не надавалися. Копії цих документів були 11.12.2019 надіслані відповідачам ТОВ ФК «Укрфінстандарт» і ОСОБА_2 , що підтверджується квитанціями про відправлення кореспонденції (а.с. 159, 160).

Додатковим рішенням від 19.12.2019 Великоберезнянський районний суд задовольнив заяву позивачки ОСОБА_1 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши на користь позивачки ОСОБА_1 з відповідачів ТОВ ФК «Укрфінстандарт» і ОСОБА_2 солідарно 13500,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Суд першої інстанції погодився з наданим розрахунком зазначених витрат повністю.

Додаткове рішення про судові витрати було ухвалене в строк, передбачений ст. 246 ч. 2 ЦПК України. Як випливає з матеріалів справи, суд першої інстанції зважаючи по суті на надані позивачкою документи про витрати на професійну правничу допомогу та на докази надсилання документів відповідачам не визнав за необхідне викликати відповідачів у судове засідання, що за таких умов не суперечить положенням ст. 270 ч. 4 ЦПК України. Відповідно до передбачених цивільним процесуальним законом повноважень суд першої інстанції розглянув питання про судові витрати без виклику в судове засідання відповідачів.

Доводи апеляції про відсутність відомостей щодо порядку чи способу визначення вартості послуг, які надавалися в якості правничої допомоги позивачці, необґрунтовані, оскільки наявні документи і докази дають достатньо підстав для встановлення як способу погодинного обчислення адвокатського гонорару, так і обсягу наданих послуг.

Із суми у 13500,00 грн вартість оплати участі адвокатів у судових засіданнях становить 5250,00 грн, обчислена за фіксованою ставкою. Решта 8250,00 грн нараховані за погодинною ставкою за підготовку справи, складання процесуальних документів, аналіз законодавства і судової практики, збір доказів тощо. Розмір оплати наданої правової допомоги в справі в розрізі кількості часу (годин), затраченого на надання правової допомоги (8,25 годин), відповідає характеру спірних правовідносин, обставинам справи, рівню її складності, не є надмірним і не оспорюється по суті.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на правові позиції, висловлені Верховним Судом у справах № 922/1163/18 і № 904/4494/18, безпідставне, оскільки такі були висловлені у відповідних справах за інших фактичних обставин, аніж у справі, що розглядається.

Так, у справі № 922/1163/18 (додаткова постанова від 06.03.2019) Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення в повному заявленому обсязі витрат на професійну правничу допомогу через відсутність у тексті договору про надання правової допомоги умов (пунктів) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару, що виключає об`єктивну можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом та його клієнтом стосовно розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару.

У постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 Верховний Суд зазначив, що неподання під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем разом із першою заявою по суті спору суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, тягне відмову у відшкодуванні таких судових витрат.

У справі, що розглядається, обставини, які мали місце у справах, що розглядалися Верховним Судом, відсутні.

Поряд із цим, апелянт вказує на відсутність доказів щодо витрат позивачки на правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції та даних, які б давали підстави для визначення вартості відповідних послуг в розмірі, в якому вони були стягнуті судом першої інстанції. Ці доводи певною мірою заслуговують на увагу.

Розмір судових витрат підлягає доказуванню за загальними правилами цивільного процесу; відповідні докази повинні бути надані суду до моменту вирішення процесуального питання про судові витрати; судові витрати у відповідному розмірі можуть бути присуджені з відповідача лише на підставі належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів щодо підстав для їх обчислення та стягнення; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами (ст.ст. 12, 13, 76-81, 83, 137, 141 та інші норми ЦПК України). Апеляційний суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

На час вирішення судом першої інстанції питання про стягнення витрат на правничу допомогу в частині 8250,00 грн, нарахованих за погодинною ставкою, у справі не було доказів, які б давали підстави для обчислення цих витрат за ставкою 1 година/1000,00 грн, як це було зазначено в складених 09.12.2019 рахунку, акті виконаних робіт (наданих послуг) і детальному описі робіт (послуг), виконаних адвокатом. Натомість за умовами договору така оплата партнерам адвокатського об`єднання передбачалася за ставкою 1 година/800,00 грн.

Відтак, суд першої інстанції мав підстави для стягнення судових витрат за 8,25 годин, витрачених партнерами адвокатського об`єднання на правничу допомогу позивачці ОСОБА_5 , не за ставкою 1 година/1000,00 грн (8250,00 грн), а за ставкою 1 година/800,00 грн, тобто, в сумі 6600,00 грн (8,25 год. х 800,00 грн).

На суперечності в документах суд першої інстанції уваги не звернув. Суд припустився помилки й у визначенні способу стягнення судових витрат із відповідачів, позаяк ухвалив стягнути з них ці витрати солідарно, тоді як за характером позову та за змістом вищенаведених норм процесуального права обов`язок відшкодування позивачці сплачених судових витрат покладається на кожного з відповідачів окремо.

За таких умов обґрунтованими та доведеними на стадії розгляду справи судом першої інстанції є вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат на правничу допомогу в сумі 11850,00 грн (6600,00 грн + 5250,00 грн) у рівних частках з кожного з відповідачів (по 5925,00 грн).

На стадії апеляційного розгляду справи позивачка ОСОБА_5 подала суду заяву від 02.06.2020 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, що були здійснені у зв`язку з апеляційним розглядом справи. До заяви додані копії:

договору про надання правової допомоги від 24.05.2019;

додаткової угоди від 18.06.2019 № 1 до договору про надання правової допомоги від 24.05.2019;

додаткової угоди від 20.06.2019 № 2 до договору про надання правової допомоги від 24.05.2019;

складених 03.03.2020 рахунку та акта прийому-передачі виконаних робіт;

складеного 02.06.2020 детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції;

банківської квитанції АТ «ПриватБанк» від 02.06.2020 № 0.0..1 про оплату ОСОБА_1 наданих АО «Греца і Партнери» послуг у справі № 298/892/19 у сумі 2500,00 грн;

витягу зі Статуту Адвокатського об`єднання «Греца і Партнери», затвердженого 28.10.2019.

Згідно з цими документами:

на підготовку позиції в апеляційному суді адвокатами були витрачені 150 хвилин (2,5 години);

вартість однієї години роботи партнера адвокатського об`єднання вказана як 1000,00 грн;

згідно з додатковою угодою від 20.06.2019 № 2 (яка не подавалася суду першої інстанції) пункт 5.1. договору про надання правової допомоги від 24.05.2019 змінено, погодинний гонорар за роботу партнера Адвокатського об`єднання «Греца і Партнери» визначено на рівні 1000,00 грн.

Витрати позивачки Василенко Г.В. на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи відповідають обставинам справи, не є надмірними та на цій стадії процесу належно підтверджуються доказами.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч.ч. 2, 4 ЦПК України апеляцію відповідача ОСОБА_2 слід задовольнити частково рішення суду першої інстанції змінити, виключивши з його мотивувальної частини вказівку на документальне підтвердження обґрунтованості визначення витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 13500,00 грн та виклавши резолютивну рішення в редакції, яка враховує встановлене під час апеляційного розгляду справи, передбачає стягнення на користь позивачки з кожного з відповідачів по 5925,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати професійної правничої допомоги, залишивши в іншій частині заяву без задоволення.

На користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 2500,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати професійної правничої допомоги на стадії апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч.ч. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, додаткове рішення Великоберезнянського районного суду від 19 грудня 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення суду вказівку на документальне підтвердження обґрунтованості визначення витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 13500,00 грн та виклавши резолютивну рішення в такій редакції:

«Заяву позивачки ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково, стягнути на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»» і ОСОБА_2 по 5925,00 грн (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 00 коп.) з кожного в рахунок відшкодування витрат із оплати професійної правничої допомоги.

В іншій частині залишити заяву без задоволення.».

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) у рахунок відшкодування витрат із оплати професійної правничої допомоги на стадії апеляційного розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 10 серпня 2020 року.

Судді