Справа № 487/9322/19
Провадження № 2/487/985/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Мазницької Н.Ю., в присутності представника відповідача Агєєвої Л.І., третьої особи - Анохіна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/9322/19 за позовною заявою Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 провести перебудову об`єкту самочинного будівництва гараж (літ - Ж), який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:014:0030 за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до технічної документації і договору купівлі-продажу №241 від 19.01.2018 та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 19.01.2018 року відповідач придбала гараж кам`яний загальною площею 18,8 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З метою розгляду звернення ОСОБА_2 щодо законності будівництва гаражів по АДРЕСА_1 , представниками Заводської адміністрації району ММР та інших виконавчих органів було проведено обстеження об`єкта, а саме одноповерхової капітальної споруди за вищевказаною адресою, загальна площа якої, під час обстеження, становила близько 40 кв.м. В результаті чого виявлено, що зазначена споруда є самочинним будівництвом, що призвело до порушення прав власника земельної ділянки - територіальної громади м. Миколаєва та підлягає приведенню до первинного стану відповідно до затвердженої технічної документації.

Ухвалою суду від 10.02.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.03.2020 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_2 та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 12.06.2020 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідач не збільшувала площу гаражу літ.Ж. Гаражі літ. Ж та літ. Е1, які належать відповідачці на праві власності, прибудовані один до одного, тому у гаража літ.Ж конструктивно відсутня одна стінка, в наслідок чого загальна площа становить понад 40 кв. м. Крім того зауважила, що наразі триває процес оформлення правових документів на земельну ділянку для обслуговування гаражів за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ММР не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, рішенням виконкому Центральної районної ради депутатів трудящих від 22.07.1960 р. №1106 «Про будівництво автогаража гр. ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_2 » надано дозвіл на будівництво гаражу за рахунок гр. ОСОБА_4 розміром 3х4,5 м. (арк. спр.12).

Рішенням ВК ММР від 21.12.2001 р. №1157 «Про затвердження акта державної технічної комісії про введення до експлуатації гаража гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 та оформлення права власності» на підставі звернення ОСОБА_5 затверджено акт державної технічної комісії від 30.11.2001 про введення до експлуатації гаража по АДРЕСА_2 , побудованого за такими показниками: гараж (літ.Ж-1), площа будівлі 18,8 кв.м, будівельний обсяг 47 куб.м, акт державної технічної комісії від 30.11.2001 про введення до експлуатації гаража по АДРЕСА_2 , та визнано за ОСОБА_5 право власності на зазначений гараж (арк.спр.13).

В подальшому власником зазначеного вище гаражу на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 07.02.2002 р. стала ОСОБА_6 (арк. спр.16).

Відповідно до договору купівлі-продажу гаража від 19.01.2018 р. ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 18,8 кв.м (арк. спр.53-54).

З метою розгляду звернення ОСОБА_2 щодо законності будівництва гаражів по АДРЕСА_2 та відповідно до Положення про порядок розгляду питань, пов`язаних із самочинним будівництвом та поверненням самовільно зайнятих земельних ділянок, затвердженого рішенням ММР від 21.04.2011 р. №5/15 представники Заводської адміністрації району ММР та інших виконавчих органів 13.02.2019 р. провели обстеження об`єкта та місця, про що склали відповідний акт.

В своєму рішенні від 22.02.2005 р. «Новоселецький проти України» (заява №47148/99) Суд (ЄСПЛ) нагадує, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення «Броньовський проти Польщі»).

У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення «Спорронг та Лонрот проти Швеції» від 23.09.1982 р.).

Щоб оцінити поведінку держави щодо дотримання статті 1 Протоколу N 1, Суд має зробити повне дослідження різних інтересів у справі, беручи до уваги, що ціль Конвенції полягає в захисті прав, які є «очевидними та вагомими». Суд повинен встановити наявність спірної ситуації. Дійсно, коли питання суспільної користі виникає у справі, державні органи влади повинні реагувати належним чином, правильно та з великою відповідальністю (рішення «Васілеску проти Румунії», рішення від 22.05.1998 р.; «Бейлер проти Іспанії»).

Зокрема, якщо відповідно до положень статті 1 Протоколу N 1 держава зобов`язана вжити заходи у вигляді розслідування, то останнє повинно бути проведене об`єктивно, у розумні строки і неупереджено (див., mutatis mutandis, «Велікова проти Болгарії»). Суд нагадує, що мінімальний та ефективний критерій розслідування залежить від обставин справи, які оцінюються на основі сукупності фактів та беруться до уваги разом з реальною роботою, проведеною при розслідуванні. Неможливо передбачити всю різноманітність ситуацій в процесуальних документах розслідування (див., mutatis mutandis, рішення «Каіа проти Туреччини» від 19.02.1998 р., і «Гюлес проти Туреччини» від 27.07.1998 р.).

Відповідно до акту комісійного розгляду звернення громадян від 13.02.2019 р. в ході обстеження встановлено, що будівля по АДРЕСА_2 при в`їзді у двір, ліворуч розміром приблизно 6х8 м розміщена на дворовій території, оштукатурена, утеплена з боку вулиці є два ролетні отвори. Відстань від будівлі до прибудови заявника приблизно 7 м. Будівля заввишки 3,5 м, виходи на дворову територію відсутні. Під час перевірки (роботи комісії) власниця будівля була відсутня. Відповідно до листа управління земельних ресурсів ММР від 28.08.2018 р. №02-03/2959 земельна ділянка (кадастровий номер :01:014:0030) за адресою: АДРЕСА_1 з 2001 р. по теперішній час в оренду не надавалась ані фізичним, ані юридичним особам. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю ММР документів дозвільного характеру протягом 2017-2018 р.р. не надавалось. При візуальному огляді об`єкту площа, охоплена будівлею, становить понад 40 кв.м та є самовільним зайняттям земельної ділянки загального користування.

Крім того в зазначеному вище акті зроблено висновок, що одноповерхова капітальна споруда по АДРЕСА_2 є самочинним будівництвом та відповідно до п.п.2.7, 2.9 Положення підлягає приведенню до первинного стану відповідно до затвердженої технічної документації (арк.спр.10).

Однак, суд не може погодитись з таким висновком комісії, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 (арк. спр.49).

Згідно з листом КП ММБТІ від 18.05.2018 р. №2-1748 квартира АДРЕСА_3 , має наступні показники: житлових кімнат 3; житлова площа 49,6 кв.м; загальна площа 70,4 кв.м; гараж літ. Е1. Об`єкти самочинного будівництва відсутні. У примітці зазначено, що гараж літ. Е1 оформлено декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 16.11.2015 р. (арк. спр.50).

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується представниками сторін зазначені вище документи на було досліджено під час проведення комісійного огляду об`єкта за відсутності власника.

Крім того, за результатами проведеної 25.03.2020 р. ТОВ «Нік Експерт» поточної інвентаризаційно-оцінювальної роботи гаражу літ.Ж та квартири АДРЕСА_4 , об`єктів самочинного будівництва не встановлено. За рахунок внутрішнього і зовнішнього оздоблення гаражів літ.Ж, Е1 та приведення їхнього фасаду в належний естетичний вигляд без порушення капітальних несучих стін основні характеристики гаражів не перевищують зазначених в правових документах. У гаража літ.Ж конструктивно відсутня одна стінка, бо його прибудовано до гаражу літ. Е1.

У примітці зазначено, що гараж літ.Ж зменшено загальну площу на 0,8 кв.м за рахунок внутрішнього перепланування та оздоблення без порушення зовнішніх та внутрішніх капітальних стін не належить до самочинного будівництва згідно Інструкції про порядок технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України №127 від 24.05.2001 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 р. №582/5773 зі змінами та доповненнями (арк.спр.46).

Крім того суд критично ставиться до посилання представника позивача та третьої особи на те, що спірний об`єкт побудовано з порушенням містобудівного законодавства на земельній ділянці, щодо якої відсутня інформації про надання у власність чи користування, як на підставу, що спричинила порушення відповідачем права власника даної земельної ділянки територіальної громади м.Миколаєва, від імені та в інтересах якої діє позивач, щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, оскільки затримка з оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку для обслуговування гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , відбулася не з вини відповідача.

Так, відповідно до листа ВК ММР від 14.08.2019 р. №4254/02.02.01-40/14/19 питання щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 42 кв.м, на якій розташоване нерухоме майно, що перебуває у власності, за рахунок земель комунальної власності, з метою передачі її в оренду, з цільовим призначенням відповідно до КВЦПЗ-В.02.02.05 для обслуговування індивідуальних гаражів (літ. Е1, Ж) по АДРЕСА_2 відповідно до висновку управління містобудування та архітектури ММР від 21.03.2019 р. №15-501 погоджено на засіданні постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 10.06.2019 р., протокол №109 та запропоновано для винесення на розгляд чергового засідання міської ради. По вищезазначеному питанню підготовлено проект рішення. Станом на час розгляду звернення вказаний проект рішення за процедурою, визначеною Регламентом ММР VII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 28.01.2016 р. №2/5, проходить погодження.

Як повідомили представники сторін, станом на час розгляду даної цивільної справи питання щодо погодження зазначеного вище проекту рішення розглянуто не було.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. (ст. 12 ч.3).

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що перебудова гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , є самочинним будівництвом позивачем надано не було.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені ММР, покласти на неї, як позивача, у задоволенні позову якого відмовлено.

Керуючись ст. ст. 4,5,13,76-81,263,265, 280-282,352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Миколаївська міська рада, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 20, ЄРДПОУ 26565573.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6

Головуючий суддя І.В.Боброва