КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 754/7401/20

провадження № 22-ц/824/10866/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,(суддя-доповідач)

суддів - Махлай Л.Д., Стрижеуса А.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сіті»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року у складі судді Галась І.А.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сіті» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «Транс-Сіті» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 5 000 грн; стягнути з відповідача на користь позивача та малолітніх дітей останнього 15 000 грн моральної шкоди.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року позовну заяву передано для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу скасувати, передати справу на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що адреса, за якою проживає ОСОБА_1 , знаходиться у Деснянському районі міста Києва, з огляду на що та відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, такий спір повинен розглядатись у Деснянському районному суді м. Києва за місцем проживання останнього.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 353 ЦПК України, частиною другою статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про передачу справи на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали позовної заяви не містять підтверджень про зареєстроване місце проживання (перебування) позивача на території Деснянського районного суду м. Києва.

Колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом, у відповідності до частини першої статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що при визначенні підсудності даної позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неналежним виконанням своїх посадових обов`язків водієм автобуса, що належить ТОВ «Транс -Сіті», ОСОБА_1 керувався частиною п`ятою статті 28 ЦПК України.

Статтею 28 ЦПК України встановлені правила підсудності справ за вибором позивача (альтернативна підсудність).

Так, частиною 5 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоров`я, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Вирішуючи питання про передачу справи до Дарницького районного суду м. Києва суд першої інстанції послався на довідку від 12 грудня 2017 року №15222 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої фактичне місце проживання (перебування) позивача знаходиться по АДРЕСА_1 у Дарницькому районі міста Києва.

Згідно ст. 187 ЦПК України суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

З огляду на вказані норми цивільного процесуального законодавства питання визначення підсудності є прерогативою та безпосереднім обов`язком суду.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо виконання судом першої інстанції свого обов`язку із встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання та/або перебування особи позивача з метою визначення підсудності даної позовної заяви, з урахуванням того, що ОСОБА_1 , як споживач, має право звернутися до суду з позовом, у тому числі за правилами альтернативної підсудності, що передбачено частиною п`ятою статті 28 ЦПК України.

Окрім того, ОСОБА_1 безпосередньо у позовній заяві зазначено місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Деснянського району міста Києва.

Отже, колегія вважає, що місцевий суд, не виконавши вимоги статті 187 ЦПК України та не встановивши місце проживання (перебування) позивача, як того вимагає закон, порушив норми процесуального права, що призвело до передчасного та помилкового висновку про непідсудність справи Деснянському районному суду м. Києва та передачу для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва за встановленою підсудністю.

З огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції у відповідності до ст. 374 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.А. Кравець

Судді Л.Д. Махлай

А.М. Стрижеус