Справа № 461/6934/20
Провадження № 2/461/1400/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2020 м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Романюк В.Ф., розглянувши у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 про визнання недійсним протокол проведення електронних торгів та скасування акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

В провадження суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 про визнання недійсним протокол проведення електронних торгів та скасування акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки.

Також, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення квартири, загальною площею 32,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 а та заборонити будь-яким способом вчиняти будь-які дії відносно вказаного майна. Мотивуючи її тим, що враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави позову, а також беручи до уваги те, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. На підставі викладеного просить заяву задоволити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Вивчивши надану заяву, суд вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що передбачено пунктом 8 розділу ІХ Тимчасового порядку, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

З аналізу частини 1 статті 650, частини 1 статті 655 та частини 4 статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

Відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України(частина 1статті 215 цього Кодексу).

З урахуванням наведеного, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів.

Саме такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №910/856/17.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень ч. 3 ст. 77 ЦПК України.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

На виконанні у Приватного виконавця Білого А. М. перебуває виконавче провадження № АСВП: 60940985 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» боргу в сумі 8654574 гривень 19 копійок заборгованості, 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В межах вищевказаного виконавчого провадження 16 березня 2020 року були проведені електронні торги по лоту №407718 Предмет іпотеки, приміщення квартири, загальною площею 32,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ., організатором яких виступало Державне підприємство «СЕТАМ».

Згідно протоколу № 495477, сформованим 07.08.2020 року ДП «СЕТАМ», переможцем електронних торгів визнано учасника № 14 ( ОСОБА_2 ОСОБА_3 НОМЕР_1 ) з ціновою пропозицією 2 100 000 грн., який у встановлений строк не вніс суми за придбане майно.

Окрім цього, згідно протоколу № 470088, сформованого 16.03.2020 року ДП «СЕТАМ», переможцем торгів визначено учасника № 9 зроблена цінова пропозиція 4 043 052,00 грн.; Наступним учасником цінова пропозиція якого була наступною за розміром, став учасник № 11 яким зроблена цінова пропозиція 4 030 650,00 грн.

Оголошення протоколом № 495477, сформованим 07.08.2020 року ДП «СЕТАМ», переможцем електронних торгів визнано яким визначено переможцем торгів третього учасника № 14 ( ОСОБА_2 ШН ).

Враховуючи вищезазначене, а також ту обставину, що на дату подання даної заяви відбувається оформлення результатів електронних торгів по лоту № 495477, які відбулися 07.08.2020 року, щодо нерухомого майна, відносно якого заявник просить вжити заходи забезпечення, є обґрунтованими, та заявником надано належні та переконливі докази існування обставин, які є прямими підставами для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Наведене дає підстави суду вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких вона звернулась до суд, оскільки фактична реалізація нерухомого майна та переоформлення права власності за третьою особою призведе до того, що у випадку задоволення позовних вимог та визнання недійсним протокол проведення електронних торгів та скасування акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки буде значно ускладненим, а тому невжиття цих заходів може утруднити виконання рішення в майбутньому у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення квартири, загальною площею 32,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся до суду.

Заходи забезпечення позову відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Керуючись ст. ст.149-153,260, 261, 353-355ЦПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задоволити.

Накласти арешт на приміщення квартири, загальною площею 32,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а та заборонити будь-яким способом вчиняти будь-які дії відносно вказаного майна.

Виконання ухвали доручити Державному підприємству «СЕТАМ» та приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Білому Андрію Миколайовичу.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання 3 (три) роки з моменту її проголошення.

Стягувач: ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2

Боржник: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий Андрій Миколайович, який знаходиться за адресою: 79018, м. Львів, вул. Городоцька, 118, та 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 98/ офіс 104

Боржник: Державне підприємство «СЕТАМ», код ЄДРПОУ: №39958500 місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Мтрілецька, 4-6

Боржник: ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Інші відомості, передбачені ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.Ф.Романюк