Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1369/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.07.2007. Від даного шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Також вказує, що більше п`яти років між нею та відповідачем відсутні відносини (шлюбні), протягом подружнього життя чоловік дома фактично бував раз на два місяці, жодної участі у вихованні доньки він не бере, всі питання щодо виховання вона вирішує самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Донька знаходиться як на її утриманні, так і на утриманні відповідача, але надаючи кошти відповідач несе негативний психологічний вплив як на неї так і на доньку. Крім того, відповідач навіть не має уявлення про процес навчання своєї дитини, про її улюблені предмети оцінки, успіхи у навчанні. Жодного разу він не був присутній на батьківських зборах та шкільних святах. Відповідачу наразі навіть не відомо, чим цікавиться його дитина, які має захоплення, хоббі, як проводить свій позакласний час, чи потребує чогось, чи має якісь мрії. Як батька, відповідача протягом тривалого часу у житті їхньої дитини не існувало. До того ж, відповідач не намагається та навіть не намагався отримати інформацію щодо здоров`я своєї дитини, чи потрібні ліки чи можлива інша допомога, а навпаки несе негативний вплив на здоров`я доньки під час навчального процесу, тим самим порушуючи спокій та репутацію дитини.

У позовній заяві також зазначено, що як мати, вона піклується про власну дитину, а саме: одягає доньку, забезпечує необхідними продуктами харчування та вітамінами, дитина відвідує школу, часом хворіє. Всі витрати раніше вони здійснювали на пополам, але після нового року відповідач не надає жодної матеріальної допомоги для належного забезпечення рівня життя дитини.

Позивачка зазначає, що потреби дитини на (1 місяць) складаються з: харчування ? 5130 грн./міс.; постійні витрати ? 4055 грн./міс. (оплата додаткових послуг школи = 130 грн., відвідування дитячих розваж.центрів ? 2 рази/міс = 400 грн., додаткові заняття (англійська+математика) = 16разів/міс*75 грн. = 1200 грн., вокальна студія Карамель = 200 грн., мобільний зв`язок = 75 грн., додаткові послуги школа для свят = 100 грн./міс., харчування школа = 22 рази/міс*25грн. = 550 грн., миючі засоби особистої гігієни = 200 грн./міс., відвідування дитячих днів народження 1 раз/міс. = 500 грн., фарби, фетр, клей, фоамиран, папір різнокольоровий, ручки, квілінг, тканина для праці, альбоми, фломастери, зошити (для школи та дому) = 600 грн./міс.); одноразові витрати ? 17000 грн./міс. (ліки ? 250 грн., одноразовий огляд офтальмолога ? 250 грн., літній одноразовий профілактичний огляд додаткової хорди серця ? 600 грн., робочі зошити для школи (на 1-ше вересня) ? 600 грн., светри, колготки, шкарпетки, плавки, майка, шапка ? 2100 грн., костюми «Карамель» та запис в студії звукозапису ? 700 грн., літній відпочинок у таборі в Болгарії ? 12500 грн.).

Разом з тим, відповідач є дорослим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні не має, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі, необхідному для її повноцінного проживання та розвитку, оскільки наміру у добровільному порядку сплачувати будь-які кошти відповідач не має, а також участі у духовному та матеріальному розвитку доньки не планує брати, про що свідчить його поведінка останні два місяці. Крім того, вважає, що навіть незадовільний матеріальний стан не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти.

На підставі зазначеного вище, позивачка просить суд стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її користь на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій формі у розмірі 5500 грн. щомісячно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/1369/20 (а.с. 9).

Ухвалою суду від 24.02.2020 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи сторони не надали. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи (а.с. 10, 11).

25.03.2020, на виконання вимог ст. 178 ЦПК України, відповідачем ОСОБА_2 подано до суду письмовий відзив на позовну заяву та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Свою позицію обгрунтовує тим, що кожен День народження доньки ОСОБА_4 (08 січня) батьки влаштовували дитині свято, запрошували її друзів. Цього року іменини доньки святкували в місцевому ресторані « Ферма », обоє батьків також були поряд з дочкою і він оплатив рахунок за замовлені їжу та напої. В сім`ї було заведено, що саме чоловік займається оплатою всіх рахунків. Крім того, зазначає, що він любить свою доньку, піклувався про неї і буде далі піклуватися. Як голова сім`ї він оплачував всі основні витрати по утриманню дитини, частину продуктів харчування привозив зі Шполи, оплачував додаткові платні педагогічні послуги з навчання до ньки, про які вказано у позові. Поки він проживав разом із сім`єю (до 24.01.2020), він з дружиною разом займалися вихованням доньки та опікувалися її духовним розвитком. Позивачка могла спокійно поїхати у відрядження на декілька днів, навіть за кордон та залишити доньку разом з батьком. Він часто відвідував заходи, на яких виступав колектив «Карамель», був присутнім на різноманітних конкурсах, в яких приймала участь донька. Відповідач звернув увагу суду на те, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному в позові, оскільки після подій, що мали місце 24.01.2020, він більше трьох тижнів перебував на лікарняному (на стаціонарному лікуванні). На початку березня 2020 року його майновий стан змінився. Згідно Наказу №ВА-110 про припинення трудового договору від 03.03.2020 його звільнено із посади менеджера із зовнішньоекономічної діяльності ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод». Також, 03.03.2020 припинено трудовий договір, укладений між ним та СТОВ «ЛНЗ-АГРО» (Наказ №СТ-35). Разом з тим, 04.03.2020 його прийнято на постійну роботу на посаду менеджера із зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «ЛНЗ» з окладом 5880 грн./місяць. Крім того, вказує, що він отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2812,73 грн. Тобто, на момент подачі відзиву на позов, його середній дохід у місяць складає близько 8600 грн., позивачка просить стягнути аліменти у розмірі 5500 грн. щомісяця, що становить більше ніж половину його доходів. З урахуванням принципів добросовісності та справедливості, він вважає, що аліменти не можуть бути більшими ніж половина його доходів. Таким чином ОСОБА_2 вважає, що позивачка не довела необхідності стягнення із нього аліментів у розмірі 5500 грн./щомісяця та не довела понесення нею витрат на утримання доньки у такій же сумі, а тому поки місце проживання дитини не визначено, він згоден сплачувати аліменти у сумі 2500 грн. щомісяця.

08.05.2020 позивачка ОСОБА_1 подала відповідь на відзив та докази в обґрунтування своїх заперечень проти відзиву відповідача. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

21.05.2020 відповідач ОСОБА_2 подав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів. Так, зазначено, що позиція відповідача відносно позовних вимог не змінилася з моменту подачі відзиву на позов.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 зазначила, що погоджується на запропонований відповідачем розмір аліментів та остаточно просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, до повноліття дитини.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено.

Заслухавши думку позивачки, враховуючи думку відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 14.07.2007 між сторонами ( ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ) укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис № 80 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

За час перебування у цьому шлюбі у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає.

Судом також встановлено, що сторони разом не проживають і їх спільна дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На даний час позивачка ОСОБА_1 не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину.

При прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, працевлаштований, інформації про наявність інших утриманців немає, а також, його думку про визнання уточнених позовних вимог і відсутність заперечень проти їх задоволення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

До того ж, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем заявлених позовних вимог прийнято судом.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення уточнених позовних вимог. Враховуючи позицію позивачки, працездатність відповідача, його наміри та бажання утримувати спільну з позивачкою неповнолітню дитину, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги у заявленому позивачкою розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, у тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, фактично перебуває на повному її утриманні, даних, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати дитину до суду не надано.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивака, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи позицію відповідача щодо вимог, суд дійшов висновку про можливість задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 24.02.2020 до повноліття дитини.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини.

Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Разом з тим, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання)

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судові витрати (судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.), слід компенсувати за рахунок державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 141, 150, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500грн. 00коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 24.02.2020 року до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Миністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 ЦПК України щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: С. М. Позарецька