ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 серпня 2020 року м. Чернівці

справа № 2-541/12

провадження 22-ц/822/588/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Одинака О.О., Кулянди М.І.

секретар Вовкун Н.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26 січня 2012 року в справі за позовом ПАТ «Фортуна - банк» до ОСОБА_2 , Приватної фірми «Інтервал» про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії

встановив:

У травня 2010 року ПАТ «Фортуна - банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , приватної фірми «Інтервал» про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії.

Позовні вимоги обґрунтовані такими обставинами. 15 серпня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредитної лінії №21К-КЛ/108Ф, за умовами якого відповідачу були надані кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 150 000 доларів США строком до 13.08.2013 року зі сплатою 15% річних.

Для забезпечення виконання відповідачкою ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором Кредиту 15 серпня 2008 року між банком та приватною фірмою «Інтервал» був укладений договір іпотеки, за умовами якого, відповідач передав в іпотеку нежитлове приміщення що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею 94,50 кв.м.

Додатково для забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань, між банком та приватною фірмою «Інтервал» було укладено договір поруки №21К-КЛ/108-Ф/П, за яким поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту.

Відповідач істотно порушував умови договору, не сплачував заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим станом на 13 травня 2010 року заборгованість становила 165440 доларів США ( по курсу НБУ 1 311 260 грн. 90 коп.).

Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 168 629 доларів США.

Рішенням Першотравневого районного суду від 26 січня 2012 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , Приватної фірми «Інтервал» на користь Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» заборгованість за договором про надання кредитної лінії №21К-КЛ/108-Ф від 15.08.2008 року в сумі 168629 доларів США. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , Приватної фірми «Інтервал» на користь Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» судовий збір у розмірі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26 січня 2012 року скасувати.

ОСОБА_1 вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, які мають значення для справи. Зазначає, що його як засновника фірми до участі у справі залучено не було. Вважає, що рішенням суду порушені його права та інтереси.

Судом встановлено що 15 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредитної лінії №21К-КЛ/108Ф, за умовами якого відповідачу були надані кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 150 000 доларів США строком до 13.08.2013 року зі сплатою 15% річних.

Згідно умов п. 2.8.1. Кредитного договору сплата відсотків проводиться щомісячно, протягом останніх п`яти операційних днів поточного місяця за користування кредитними коштами поточному календарному місяці та в останній день строку дії кредитного договору.

Судом встановлено, що для забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором Кредиту 15 серпня 2008 року між позивачем та приватною фірмою «Інтервал» було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав нежитлове приміщення що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею 94,50 кв.м.

Додатково для забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань між банком та приватною фірмою «Інтервал» було укладено договір поруки №21К-КЛ/108-Ф/П, за яким поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача ОСОБА_2 станом на 21.06.2010 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 168629 доларів США, в тому числі: 150000 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 18629 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком суми заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду м.Чернівців від 28 березня 2012 року апеляційну скаргу приватної фірми «Інтервал» відхилено.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26 січня 2012 року залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частин 1, 2 статті 55, пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України є складовою права кожної особи на звернення до суду.

Частиною 1 ст.352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В силу ч.3 цієї статті після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Отже, особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішенням суду порушені його права.

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання кредитної лінії №21К-КЛ/108-Ф був укладений між ПАТ «Фортуна -банк» та ОСОБА_2 15.08.2008 року.

В якості забезпечення зобов`язань за цим кредитним договором 15.08.2008 року було укладено іпотечний договір між ПАТ «Фортуна-Банк» приватною фірмою «Інтервал».

15.08.2008р. між ПАТ «Фортуна-Банк», приватною фірмою «Інтервал» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

ОСОБА_1 є засновником приватної фірми «Інтервал», однак спір виник між ПАТ «Фортуна - банк», ОСОБА_2 та приватною фірмою «Інтервал», а не ОСОБА_1 .

Таким чином, оцінка правильності встановлених обставин у спорі між ПАТ «Фортуна - банк», ОСОБА_2 та приватною фірмою «Інтервал» не впливає на права та обов`язки ОСОБА_1 . Оскаржуване рішення не містить висновків суду щодо прав та обов`язків ОСОБА_1 .

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст.ст.362, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26 січня 2012 року в цивільній справі за позовом ПАТ «Фортуна - банк» до ОСОБА_2 , Приватної фірми «Інтервал» про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення - 26 серпня 2020 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: О.О. Одинак

М.І. Кулянда