Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2093/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання - Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Продан О.В., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача, ОСОБА_3 , яка за життя залишила на користь позивача заповіт, посвідчений державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. 02.08.2001 року за реєстровим №2533. Місцем відкриття спадщини є АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що після смерті бабусі він прийняв спадщину, оскільки проживав у спадковому будинку, а також у визначений законом строк одноосібно подав письмову заяву до державного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу про прийняття спадщини за заповітом. Однак державним нотаріусом було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно (житловий будинок в АДРЕСА_1 , та земельні ділянки) через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, які втрачено. У зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, однак позивач подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача, ОСОБА_3 , останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_1 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 30.01.1989 року, свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 21.10.2010 року та про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 30.04.1988 року матері позивача.

Після смерті бабусі позивача відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,45 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,70 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чепівської сільської ради.

Заповітом, посвідченим державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. 02.08.2001 року за реєстровим №2533, спадкодавець ОСОБА_3 належне їй майно заповіла позивачу по справі ОСОБА_1 .

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований.

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є її доньки - ОСОБА_2 (відповідач по справі) та ОСОБА_4 , які на спадкове майно не претендують та подали відповідну заяву до державного нотаріуса про відмову від спадщини від 11.02.2014 року.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд констатує, що позивач після смерті бабусі спадщину прийняв оскільки проживав разом із спадкодавцем на день її смерті в спадковому будинку, що стверджується довідкою виконавчого комітету Чепівської сільської ради від 10.07.2020 року №02-21/386.

Крім того позивач у визначений законом строк 11.02.2014 року одноосібно подав письмову заяву до державного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу про прийняття спадщини за заповітом, що стверджується копією незакінченої спадкової справи № 25/2014 після смерті ОСОБА_3 .

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Після звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стверджується листом-відмовою державного нотаріуса за № 162/01-16.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно довідки виконавчого комітету Чепівської сільської ради від 10.07.2020 року №02-21/383 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 рахується за померлим спадкодавцем згідно записів у погосподарській книзі №3, особовий рахунок № НОМЕР_4 .

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» цей об`єкт нерухомості будівництвом завершений, речові права на нього підтверджуються свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 19.11.2001 року, копія якого наявна в матеріалах інвентаризаційної справи. Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Земельні ділянки, які входять до спадкової маси належали спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі державних актів на право власності на землю серії ІІ - ЗК № 011341 від 27.06.2001 року та серії ІІІ - ЗК № 019060 від 23.01.2001 року, оригінали яких у позивача відсутні і віднайти такі в архівних матеріалах Відділу у Виноградівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області не вдалося можливим.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1223, 1268, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок (загальна площа - 87,4 кв. м., житлова - 61,2 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- земельну ділянку площею 0,45 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,70 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чепівської сільської ради Виноградівського району.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий Т. Ю. Левко