ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 26 травня 2020 року, постановлене суддею Чистик І.О.,

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

12.11.2019 ОСОБА_2 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дочкою двадцяти трьох років.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що їх повнолітня дочка ОСОБА_3 із 01.09.2019 навчається на денному відділенні Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова на бюджетній основі та потребує матеріальної допомоги пов`язаної із витратами на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування та підручники. Позивач не має можливості самостійно утримувати повнолітню дочку та просить суд стягувати із відповідача, який має можливість сплачувати аліменти, по ј частці від його доходу на утримання повнолітньої дочки до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 26.05.2020 позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня звернення до суду 12.11.2019 та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що зазначені відповідачем у відзиві обставини щодо відсутності у нього фінансової можливості сплати аліментів, з огляду на наявність у нього доходу, не звільняють його від обов`язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Із рішенням районного суду не погодився відповідач, оскарживши його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування підстав порушення норм процесуального права посилається на протиправність ухвал районного суду: від 17.01.2020 - про відкриття провадження, якою вирішено питання щодо проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; від 25.03.2020 - про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів та заяви в порядку ч.4 с.277 ЦПК України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Вважає, що районний суд, відмовляючи у задоволенні наведених клопотань, не врахував вимоги ч.3 ст.274 ЦПК України, чим позбавив його права на доказування та захист своїх інтересів, оскільки не зміг довести суду той факт, що матеріальний стан позивача та третьої особи в рази перевищує розмір його доходів.

Припускає, що наслідком відсутності запитуваних у клопотанні доказів стало постановлення судом рішення без повного та всебічного розгляду справи, що суперечить положенням ЦПК України.

Доводить, що районним судом при розгляді справи не взято до уваги його матеріальний стан із доходом у вигляді пенсії по інвалідності в 5 070,42 грн. на місяць, у порівняні із матеріальним станом позивача, яка отримує щомісячну заробітну плату в 33 902,56 грн., а також 1 500,00 грн. стипендії, яку щомісячно отримує третя особа ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ./а.с.3/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 30.11.2012 (справа №1622/11836/2012) розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилася проживати із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.5-6/

Згідно довідки Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова від 26.09.2019 №1953, ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання 1 курсу ступеня «бакалавр» факультету філософії та суспільствознавства за спеціальністю «дизайн» бюджет. Період навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 р.р./а.с.4/

26.03.2018 між Полтавським обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти ім. М.В.Остроградського та ОСОБА_2 укладено договір найму житлового приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , для проживання повнолітньої дочки ОСОБА_3 /а.с.7-9/

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти в розмірі ј частини доходу відповідача, районний суд виходив з того, що повнолітня дочка сторін, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги батька, який з урахуванням його доходу може надавати таку допомогу.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду першої інстанції. При цьому враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно частини другої наведеної норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, у відповідності до ч.2 ст.353 цього Кодексу, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Із матеріалів справи убачається, що ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 17.01.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. На підставі ч.ч.2,3,4 ст.274 ЦПК України судом ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки наведена справа є незначної складності, для якої пріоритетним є швидке її вирішення (ч.4 ст.19 ЦПК України)./а.с.19-20/

12.02.2020 відповідач ОСОБА_1 відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України подав районному суду заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у якому просив постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Заява обґрунтована необхідністю витребування доказів фінансового стану позивача та третьої особи, що, на думку відповідача, можливо зробити лише на підставі ухвали суду, а тому потребує розгляду справи за правилами загального позовного провадження./а.с.26-28/

10.03.2020 відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: декларації про доходи за 2019 рік ОСОБА_2 із ДПІ у м.Полтаві; довідку про доходи за 2019 рік ОСОБА_2 з Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА; довідку про склад фактично проживаючих осіб в кімнаті АДРЕСА_3 , належного Полтавському обласному інституту післядипломної педагогічної освіти ім.М.В. Остроградського; довідку про отримання стипендії студентом денної форми навчання ОСОБА_3 з Національного педагогічного університету ім.М.П.Драгоманова; довідку про кількість разів, дату перетину кордону України, країну відвідування в 2019 році громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із Адміністрації Державної прикордонної служби України./а.с.57-58/

Ухвалами Ленінського районного суду м.Полтави від 25.03.2020 залишено без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа відноситься до малозначних справ; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів із підстав його невідповідності вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України, що не позбавляє особу можливості повторно звернутися із аналогічним клопотанням після усунення його недоліків./а.с.81 83-84/

Аналізуючи доводи апеляційної скарги в частині заперечень правомірності вказаних ухвал, апеляційний суд не погоджується із викладеними в них висновками суду першої інстанції, оскільки вони зводяться до надмірного формалізму при вирішенні достатньо обґрунтованих клопотань відповідача.

З огляду на зміст заявлених відповідачем клопотань щодо витребування доказів, їх задоволення мало б сприяти об`єктивному розгляду справи з дотриманням визначених ст.2 ЦПК України завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (правовий висновок, викладений у постанова ВСУ від 24.02.2016 по справі № 6-1296цс15).

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття та є студентом денної форми навчання 1 курсу ступеня «бакалавр» Факультету філософії та суспільствознавство за спеціальністю дизайн, бюджет. Строк навчання з 01.09.2018 до 30.06.2023./а.с.4/

Обґрунтовуючи в позові необхідність аліментів від батька їх повнолітній дочці, позивач посилається на відсутність у дочки джерела доходу, її потребу в коштах на проїзд до місця навчання, проживання, на одяг, харчування, підручники тощо. Однак жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували необхідність вказаних витрат суду не надано.

Натомість, доданий позивачем до позову договір найму житлового приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 від 26.03.2018 помилково врахований районним судом, як належний доказ, тоді, як з огляду на його предмет, не відноситься до справи, що переглядається./а.с.7-9/ У разі, якщо вказаний гуртожиток у м.Полтаві є постійним місцем проживання повнолітньої дочки, то у позивача відсутні підстави для пред`явлення позову про стягнення аліментів на повнолітню дочку, оскільки згідно ч.3 ст.199 СК України таке право має той з батьків, з ким проживає дочка.

Відповідно до змісту заяви третьої особи ОСОБА_3 від 23.03.2020, її витрати складаються з оплати гуртожитку 5 800,00 грн. на навчальний рік (644,00 грн. на місяць), купівлі продуктів харчування 1 000,00 грн. на тиждень (4 000,00 грн. на місяць), оплати проїзду до місця навчання вартість місячного проїзного квитка 290,00 грн. Додатково нею витрачаються кошти на проїзд до м.Полтави для відвідування матері, платні комп`ютерні програми потрібні для навчання за спеціальністю, канцтовари./а.с.74/

Однак зазначені у заяві обставини також не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами, оскільки всі повідомлення, що направлялися третій особі на адресу вказаного в позові проживання в гуртожитку поверталися без вручення, факт її проживання в цьому гуртожитку є недоведеним, а тим більше, за відсутності квитанції щодо оплати вартості проживання у гуртожитку, недоведеними є витрати на оплату гуртожитку, про які зазначено у заяві./а.с.51,72,76,91,97/

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних щодо способу надіслання третьою особою вказаної заяви, а також заяви позивача про розгляд справи без її участі від 23.03.3030./а.с.73/ Такі заяви містять лише графічні зображення підписів осіб, належність яких заявникам судом достеменно не встановлена, оригінали таких заяв у справ відсутні.

Також у позовній заяві відсутні дані щодо реєстраційних номерів облікової картки платника податків або номера і серії паспортів позивача та третьої особи, відомості щодо їх електронних адрес. Такі вимоги до позовної заяви регламентовані статтею 175 ЦПК України та є обов`язковими і їх недотримання має наслідком застосування статті 185 цього Кодексу.

Районний суд помилково не звернув уваги на викладене та не надав відповідну оцінку зазначеним обставинам. Крім того суд першої інстанції безпідставно не врахував надану відповідачем декларацію позивача ОСОБА_2 за 2019 рік, яка розміщена на сайті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вказана декларація знаходиться у загальному доступі та є належним доказом доходів позивача та її повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка зазначена у декларації як член її сім`ї, та мала дохід в розмірі 18 633,00 грн., вид доходу аліменти, стипендія./а.с.107/

Відповідач є пенсіонером, інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 , довідкою МСЕК НОМЕР_3 0851567./а.с.33, 34/ Отримує дохід пенсію 6 290,10 грн. на місяць./а.с.37/

Отже, зважаючи на те, що третя особа за 2019 рік мала дохід, який з розрахунку на один місяць становить близько 1 500,00 грн., нею та позивачем не надано належних і допустимих доказів витрат, пов`язаних з продовженням навчання, і у зв`язку з цим - потреби у матеріальній допомозі зі сторони батька, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними.

Із наведених підстав апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити..

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 26 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.07.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська