Дата документу 18.08.2020 Справа № 331/1204/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1204/20 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.В.
Провадження № 22-ц/807/2245/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 96 100,10 грн.

20 травня 2020 року в судовому засіданні представник відповідача Бойко Р.І. заявив суду клопотання про зупинення провадження у справі № 331/1204/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 280/2624/19 за адміністративним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправними.

В обґрунтування клопотання зазначено, що між двома справами за № 280/2624/19 та № 331/1204/20 існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені у адміністративній справі, будуть мати преюдиціальне значення для цієї справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року клопотання представника відповідача Бойко Р.І. про зупинення провадження у справі - задоволено.

Провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 280/2624/19 за адміністративним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправними.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для подальшого розгляду до су-

ду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у цій справі, оскільки вирішення адміністративного спору про визнання дій протиправними не впливає на вирішення по суті зупиненої справи та не стосується підстав заявлених у ній вимог. Суд першої інстанції не зазначив, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої та судом не враховано, що він не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду. Необґрунтоване зупинення провадження у справі порушує право позивача на розумні строки розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.12.2019р. по справі № 280/2624/19 в задоволенні адміністративного позову КЕВ м. Запоріжжя до Управління Держпраці у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними акту перевірки та скасування постанов про накладання штрафу відмовлено. Таким висновкам суду передували дослідження судом обставин, які стосуються встановлених Управлінням Держпраці порушень КЗпП України, серед яких є невиплата звільненому ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.02.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року в адміністративній справі № 280/2624/19 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправними.

Отже, вказане рішення не набрало законної сили.

Суд при вирішенні питання зупинення провадження у цій справі послався також на ухвалу Жовтневого районного суду від 28.01.2020 року у іншій справі № 331/4868/19 за позовом ОСОБА_1 до КЕВ м. Запоріжжя про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку, якою закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідач погасив спірну заборгованість перед позивачем.

Водночас, суд вважав, що цією ухвалою не встановлювалось порушення КЕВ законодавства щодо нездійснення остаточного розрахунку з позивачем ОСОБА_1 при звільненні.

Отже, зупиняючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до розгляду справи № 280/2624/19 за адміністративним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи є неможливим до вирішення справи № 280/2624/19, оскільки факти, встановлені в адміністративній справі, будуть мати преюдиційне значення для вирішення даної справи про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини 2 ст. 251 ЦПК, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у вказаній справі має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Проте, районний суд у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у даній справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у вказаних справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання дій протиправними виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 мотивував свої вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Як вбачається з позовних вимог, предметом цього спору є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, який, як зазначає позивач, фактично був проведений, але з затримкою на 190 днів.

Виплата вказаної компенсації передбачена статтею 117 КЗпП України. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

З вказаних правових норм вбачається, що сторонами правовідносин є роботодавець та працівник. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, такий спір є трудовим та має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Між тим, предметом адміністративної справи № 280/2624/19 є оскарження дій та рішень суб`єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Запорізькій області, який є спором у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Сторонами по справі є КЕВ та ГУ Держпраці в Запорізькій області, даний спір не є трудовим, як того вимагає стаття 117 ЗКпП України. Питання, що вирішуються, стосуються скасування розпорядчих документів, а саме визнання протиправним акту інспекційного відвідування, визнання протиправними та скасування постанов про накладання штрафів, визнання та скасування приписів про усунення виявлених порушень.

Крім того, трудовий спір в частині визначення та стягнення розміру належних звільненому працівникові сум вже вирішено у справі № 331/4868/19, рішення по якій набрало законної сили. Вишенаведене не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні 20.05.2020 року. Останній визнав, що дійсно сплатив заборгованість, та подав заяву про закриття справи № 331/4868/19 за відсутності предмету спору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості надати оцінку обставинам справи, на які посилався позивач у позові, а не очікувати результатів розгляду іншої судової справи, у якій встановлена органом Держпраці невиплата ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку є лише одним із порушень, встановлених при перевірці відповідача.

У матеріалах цієї справи наявні всі докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду. Зокрема, докази наявності трудових відносин, посади позивача, проведення розрахунку відповідачем з ОСОБА_1 частинами, дати виплати розрахункових коштів, докази відсутності спору між сторонами на теперішній час з приводу сум розрахункових, що для з`ясування передбачає 2. ст. 117 КЗпП України.

Суд першої інстанції на вищевикладені обставини уваги не звернув та необґрунтовано постановив ухвалу про зупинення провадження.

При цьому, зупиняючи провадження у даній справі, суд не вказав, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинено провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу.

Крім того, як вбачається з вимог п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Разом з тим, суд повинен враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Помилкове зупинення провадження створює перепони для руху цивільної справи №331/1204/20, які впливають на тривалість судового провадження, швидкість здійснення правосуддя, порушує право ОСОБА_3 на справедливий суд, що повинно бути забезпечено відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, на зазначені обставини уваги не звернув, своє рішення щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не вмотивував, та дійшов необґрунтованого та безпідставного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, формально розглянув клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а відтак, підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367-369, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року про зупинення провадження у цій справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 серпня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.