ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1026/20 Номер провадження 22-ц/814/1970/20Головуючий у 1-й інстанції Солоха О.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м.Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 липня 2020 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 23.07.2020 року і до досягнення повноліття дитиною.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 липня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у скарзі просить ухвалу скасувати, як таку, що постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, перешкоджає подальшому провадженню у справі і просить направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі наголошується на тому, що розширення змісту вимоги про стягнення аліментів з посиланням на те, що розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не можна вважати вимогою, що не відповідає положенням ст. 161 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не відповідають ст. 161 ЦПК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

При цьому зазначення у заяві про обмеження стягнення аліментів в розмірі, не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не дає підстави вважати, що такі вимоги не підлягають розгляду в наказному провадженні. 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є мінімальним розміром аліментів, що передбачений ст. 182 СК України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

А тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню із направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст. 379, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 липня 2020 року скасувати, а матеріали справи направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов