УХВАЛА

про забезпечення позову

06 серпня 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування майна з чужого володіння та визнання права власності на автомобіль,-

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки SKODA моделі FABIA, 2010 р.в., номер кузову НОМЕР_1 , який укладено 28 травня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки SKODA моделі FABIA, 2010 р.в., номер кузову НОМЕР_1 , який укладено 15 липня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;

- витребувати з володіння ОСОБА_4 автомобіль марки SKODA моделі FABIA, 2010 р.в., номер кузову НОМЕР_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля.

Провадження у справі не відкрито.

Разом з позовною заявою, ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що з 21 березня 2014 року вона перебувала у шлюбі з громадянином ОСОБА_2 . За час спільного проживання було набуто у спільну сумісну власність автомобіль марки SKODA моделі FABIA, 2010 р.в., який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 23 грудня 2019 року. В квітні 2020 року вона з відповідачем посварилися та з тих пір фактично один з одним не спілкувалися, вона вирішила подавати на розлучення. На початку травня дізналась від ОСОБА_2 про те, що останній хоче здійснити переоформлення автомобіля. Вона зрозуміла, що відповідач намагається без її згоди продати їхню спільну сумісну власність та таким чином уникнути розподілу майна. Згідно листа РСЦ ГСЦ МВС в АР Крим та м. Севастополі (філії ГСЦ МВС) №31/1-10аз від 03.07.2020 року вказаний автомобіль перереєстровано на ОСОБА_3 в територіальному сервісному центрі № 6541, регіонального центру МВС в Херсонській області, який є хрещеним батьком спільної дитини сторін. В подальшому, автомобіль перепродано іншій особі, відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС в АР Крим та м. Севастополі (філії ГСЦ МВС) №31/1- 14аз від 17 липня 2020 року автомобіль перереєстровано з 15 липня 2020 року на громадянина ОСОБА_4 у територіальному сервісному центрі №4841 регіонального сервісного центру РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області (філія ГСЦ МВС). Вважає, що за вказаних обставин слід накласти арешт на автомобіль, оскільки враховуючи те, що ОСОБА_2 після оформлення автомобіля на ім`я ОСОБА_3 продовжив користуватися автомобілем та переоформив його з метою уникнення поділу спільної сумісної власності. В подальшому від імені ОСОБА_3 перепродав автомобіль третій особі.

Враховуючи вказане, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль SKODA моделі FABIA, 2010 р.в., номер кузову НОМЕР_1 , обємом двигуна 1598 см.куб. Арешт буде запобігати передачі автомобіля третім особам, а відсутність арешту в подальшому утруднить повернення автомобіля у її власність та витребування його у третіх осіб.

Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо права власності на рухоме майно.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просить накласти арешт на автомобіль SKODA моделі FABIA, 2010 р.в., номер кузову НОМЕР_1 , обємом двигуна 1598 см.куб.

Згідно інформації Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Філія ГСЦ МВС) станом на 21.07.2020 року за ОСОБА_4 зареєстрований з 15.07.2020 року транспортний засіб SKODA моделі FABIA, 2010 р.в.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне рухоме майно заявниця посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання майбутнього судового рішення, оскільки останній власник рухомого майна може вчинити дії спрямовані на відчуження майна.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки предметом спору є визнання недійсними договорів купівлі-продажу рухомого майна, витребування з чужого незаконного володіння та визнання права власності, то даний вид забезпечення позову - накладення арешту на спірне майно є співмірним із заявленими позовними вимогами. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав для обґрунтованого припущення вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, обраний позивачкою вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За приписами ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Роз`яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 06 серпня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування майна з чужого володіння та визнання права власності на автомобіль - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль SKODA моделі FABIA, 2010 р.в., номер кузову НОМЕР_1 , обємом двигуна 1598 см.куб.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

СуддяО. В. Ус