Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/983/19
Провадження № 2/945/248/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ВойнарівськогоМ.М., за участю секретаря Трифонової І.О., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської райдержадміністрації,третя особа Михайлівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Миколаївської райдержадміністрації,третя особа Михайлівська сільска рад Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за закономпісля смерті матері ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 5,31га, наданої для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області,та належало спадкодавцю. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіоновою С.А.від 23.05.2018 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Отже враховуючи вищевикладене, позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав ,оскільки відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку,таким чином просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач не з`явилася, при цьому подала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився,про причини суду не повідомив.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, при цьому подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 24.12.2008року ОСОБА_2 померла у віці 81рік. (а. с.11).

Згідно копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 08.11.1984року змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , укладаючи шлюб із ОСОБА_4 .

В копії свідоцтва про народження позивачки серія НОМЕР_3 в графі мати зазначена ОСОБА_2 .

Крім цього, з Інформаційної довідки Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 11.12.2019 року слідує,що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалася.

На підставі державного акту на право власності на землю серія І-МК № 033673 від 22.02.2001 року земельна ділянка,яка розташована на території Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення особистого сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,31га, належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Михайлівської сільської ради № 1268 від 29.09.2017 року ОСОБА_2 ,1927 року народження постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 02.08.1957 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вела спільне господарство з дочкою позивачкою по справі ОСОБА_1 .

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Родинні стосунки позивача з спадкодавцем ОСОБА_2 , підтверджуються Свідоцтвом про народження позивачки, згідно даних якої позивачка походить від батьків - батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи пред`явлені вимоги позивач посилається на те, що відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку, що є підставою для звернення до суду за захистом свого порушеного права та законного інтересу.

За ст. 16 ЦК України захист права власності здійснюється судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської райдержадміністрації,третя особа Михайлівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ;РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на земельну ділянку,яка розташована на території Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення особистого сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,31га, державний акт серія І-МК № 033673 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський