Провадження № 2-о/761/258/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Пономаренко Н.В., вивчаючи матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна міграційна служба України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна міграційна служба України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020 року вищевказана заява надійшла в провадження судді Пономаренко Н.В.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України вказано, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, ч. ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Однак, вивчивши подану заяву, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175-177, 293 ЦПК України.

При цьому, згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Разом з тим, вимогами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно п. 12 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви заявник обґрунтовує своє звернення до Шевченківського районного суду м. Києва посилаючись на ст. 316 ЦПК України, якою визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», його дія поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, відповідно до їх прав та свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Також зазначені документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

З врахуванням вищенаведеного, зокрема, ст. 316 ЦПК України, на яку, як вже зазначалось, посилається ОСОБА_1 , заявнику на виконання зазначених положень чинного законодавства необхідно: надати відповідні підтвердження встановлені законом порядку свого місця проживання чи перебування в Шевченківському районі м. Києва, оскільки відсутність такої інформації позбавляє суд вирішити питання щодо відкриття провадження по вказаній заяві.

Відповідно до вимог ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Як вбачається із поданих заявником документів, нею поданий один екземпляр заяви не в повному обсязі .

Таким чином, заявнику необхідно надати всі копії документів що додаються до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення для заінтересованої особи.

У зв`язку з наведеним, заявнику необхідно виправити вказані в ухвалі недоліки, у разі виправлення недоліків, нову заяву необхідно подати разом із її копіями відповідно до кількості учасників процесу.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 175, 185, 259-261, 294 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна міграційна служба України про встановлення факту, що має юридичне значення,- залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: