ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 638/8640/19

провадження № 22-ц/790/2802/20

Харківський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Супрун Я.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

третя особа - слідчий слідчого відділу прокуратури Харківської області Маргарян Артур Анатолійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 4 березня 2020 року у складі судді Хайкіна В.М., -

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив захистити його конституційне право на компенсацію моральної шкоди, заподіяної неправомірною тривалою бездіяльністю відповідача при розслідуванні кримінальної справи, та стягнути Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 1 001 520 гривень компенсації завданої йому моральної шкоди тривалою бездіяльністю Прокуратури Харківської області.

В обґрунтування позову зазначав, що 31 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 364, 365, 366, 367, 382 Кримінального кодексу України (надалі КК України), вчинені прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_2, проте відповідач у порушення ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України) не вніс відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) та порушив його право на доступ до правосуддя. Внаслідок неправомірної бездіяльності посадових осіб прокуратури позивач був вимушений звертатися до Червонозаводського районного суду м. Харкова за захистом своїх прав та витрачати свій час, у зв`язку з чим була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, пов`язаних з тим, що ОСОБА_1 не міг реалізувати своє право на розгляд заяви, поданої до прокуратури, та вимушений був докладати додаткових зусиль для поновлення свого права. 24 вересня 2018 року слідчий суддя зобов`язав уповноважених осіб внести відомості до ЄРДР та 2 жовтня 2018 року відповідач вніс відомості до ЄРДР. 20 листопада 2018 року слідчий Маргарян А. А., зловживаючи своїм службовим становищем, виніс постанову про закриття кримінального провадження №0001192. 8 січня 2019 року суд скасував постанову про закриття кримінального провадження та зазначив, що слідчим вимогу закону не виконані, а рішення слідчого прийняте передчасно та необґрунтовано. 22 лютого 2019 року слідчий прокуратури знову виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка 3 квітня 2019 року судом знову була скасована, зазначено про її передчасність та невмотивованість. Прокуратура Харківської області, не зважаючи на ухвали суду, клопотання позивача та докази, навмисно продовжує свою бездіяльність і не проводить досудове розслідування у розумні строки, що спричиняє ОСОБА_1 моральне страждання. Так, з вини відповідача позивач, інвалід ІІ групи, вимушений протягом тривалого часу неодноразово звертатися в суд за захистом своїх прав, у зв`язку з чим переносить глибокі моральні страждання; з вини відповідача він також позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права; з вини відповідача порушене психологічне благополуччя ОСОБА_1 ; з вини відповідач, шляхом прийняття незаконних рішень і навмисної незаконної тривалої бездіяльності, позивач незаконно був позбавлений конституційного права на доступ до правосуддя.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 4 березня 2020 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що реалізація ОСОБА_1 свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а сам факт скасування постанов слідчого не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання такими діями позивачу моральної шкоди. Позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів про спричинення йому моральної шкоди, не довів протиправності у діях (бездіяльності) її заподіювачів, не довів наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і протиправними діями (бездіяльністю), тому відсутні підстави для задоволення позову. Крім цього, згідно з Конституцією України органи прокуратури не є органами державної влади або місцевого самоврядування, та у спірних правовідносинах посадові особи прокуратури Харківської області, з огляду на положення КПК України, виконують не владні управлінські функції, а процесуальні функції, тому положення статті 1174 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) не підлягають застосуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування посилається на те, що суд помилково вважав, що посадові особи прокуратури не є суб`єктами відповідальності за ст.1174 ЦК України. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи, лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування. Тому позивач звільнений від доказування вини відповідача по цій категорії справ. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом, право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер і має на меті не тільки покриття шкоди, завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. Незаконна поведінка слідчого прокуратури позбавила його доступу до правосуддя, почуття безпеки та, як результат, порушила психологічне благополуччя. В результаті незаконних, винних дій слідчого прокуратури ОСОБА_1 , людині похилого віку та інваліду 2 - ої групи, яка має тяжке захворювання, було завдано глибоких моральних страждань, пов`язаних з необхідністю звертатися до суду з заявами про скасування незаконно прийнятих слідчим рішень. Всі ці обставини були належним чином доведені в суді, проте суд їм належної оцінки не дав та безпідставно відмовив у задоволені позову.

Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.ч. 2, 4 ст.376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 31.08.2018 звернувся до Прокуратури Харківської області із заявою про кримінальне правопорушення, вчинене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_2 (а. с. 33-34).

Прокуратура Харківської області листом від 04.09.2018 за вих. №15/3-7615 повідомила ОСОБА_1 , що його заява не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому за відсутності конкретних даних про ознаки кримінально-караного діяння відомості не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 31-32).

Четвертого вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І. М. від 24.09.2018 зазначена скарга ОСОБА_1 була задоволена частково та зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості за заявою ОСОБА_1 від 31.08.2018 до ЄРДР, направивши йому документ, що підтверджує її реєстрацію (а. с. 28-30).

Із витягу з ЄРДР вбачається, що до прокуратури Харківської області 01.10.2018 надійшла ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І. М. від 24.09.2018 щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за зверненням ОСОБА_1 від 31.08.2018 щодо неправомірних дій з боку прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_2 , правова кваліфікація - ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України, заявник або потерпілий - ОСОБА_1 (а. с. 21-22).

Листом Прокуратури Харківської області від 02.10.2018 № 15/3-7615 ОСОБА_1 повідомлено про внесення відомостей до ЄРДР, а також про проведення досудового розслідування слідчим управлінням прокуратури області (а. с. 27).

Постановою слідчого прокуратури Харківської області Маргаряна А.А. від 20.11.2018 закрите кримінальне провадження №0001192 від 02.10.2018 за відсутністю в діях прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.01.2019 скаргу ОСОБА_1 задоволено: скасовано постанову слідчого прокуратури Харківської області Маргаряна А.А. від 20.11.2018 про закриття кримінального провадження №0001192 від 02.10.2018 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України (а. с. 17).

Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Маргарян А.А. від 20.02.2019 кримінальне провадження №0001192 від 02.10.2018 було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_2 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367 КК України (а. с. 11-14).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.04.2019 скарга ОСОБА_1 задоволена: постанова слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Маргарян А.А. від 20.02.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001192 від 02 жовтня 2018 року, скасована, матеріали кримінального провадження повернуті слідчому для продовження досудового розслідування (а. с. 10).

Судова колегія погоджується з висновком суду про те, що реалізація ОСОБА_1 свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового слідства не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а сам факт скасування вказаних постанов відповідача не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання такими діями позивачу моральної шкоди.

Проте судова колегія не може погодитися з висновком суду про те, що до спірних правовідносин не застосовуються вимоги ст. 1174 ЦК України, оскільки посадові особи органів прокуратури в даних правовідносинах виконують не владні управлінські функції, а процесуальні функції.

Норми закону, на які посилається позивач в обґрунтування позову, передбачають право особи на відшкодування моральної шкоди.

Так, положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 обґрунтовує посиланням на допущені, на його думку, неправомірні дії слідчого прокуратури, а саме, неодноразове закриття кримінального провадження стосовно прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_2 з огляду на подальше скасування постанов слідчого судом.

Однак ця обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки при скасуванні постанов слідчого прокуратури судом не зроблений висновок про неправомірність дій або бездіяльності слідчого прокуратури Харківської області.

Ухвали Червонозаводського районного суду м. Харковапро часткове задоволення скарг ОСОБА_1 на постанови слідчого прокуратури свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1174 ЦК України, як це помилково вважає апелянт, акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту статті 1174 ЦК України.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Крім цього,суду першої та апеляційної інстанції не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки слідчого та прокурора прокуратури під час досудового слідства, яка б знаходилася у причинно-наслідковому зв`язку з негативним наслідками для позивача.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками прокуратури Харківської області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З огляду на вищезазначене у задоволені позову ОСОБА_1 належить відмовити не у зв`язку з тим, що органи прокуратури, здійснюючи функції з досудового розслідування кримінальних проваджень не відносяться до суб`єктів, зазначених у статті 1174 Цивільного кодексу України, а тільки у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17, що згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами інших інстанцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , тому його скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні в частині мотивів відмови у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 4 березня 2020 року змінити в частині мотивів відмови у задоволені позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 серпня 2020 року.

Головуючий - О.Ю.Тичкова

Судді - О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук