Справа №333/1872/20
Провадження №2/333/1518/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого - судді Тучкова С.С., при секретарі Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/1872/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.07.2013 року у розмірі 9864,62 гривні.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.07.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1900,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 07.11.2016 року позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.11.2016 року. ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача становить 9864,62 гривні. Позивач вказує, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого ОСОБА_2 , тому позов пред`явлено до ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою до суду позивачем було подано клопотання про витребування з нотаріальної контори спадкової справи заведеної після померлого ОСОБА_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з позовною заявою до суду надано клопотання про можливий розгляд справи за відсутності позивача. У відповідях на відзив та заяву про застосування позовної давності, які були наданні до суду відповідачем, наполягав на задоволенні вимог, викладених у позовній заяві, у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у наданому відповідачем до суду відзиві на позовну заяву та заяви про застосування позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

10.07.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 1900,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

07.11.2016 року кредитор ОСОБА_2 помер, що підтверджується наданими Шостою запорізькою державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) матеріалами спадкової справи (а.с 133-153).

ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача становить 9864,62 гривень (а.с. 6-7).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із наданої до суду спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 відмовився від прийняття належної йому спадщини, яка залишились після смерті його батька ОСОБА_2 , спадкоємцем визнано іншу особу.

Таким чином, ОСОБА_1 не набув прав і обов`язків спадкодавця, а отже не є особою, яка має відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 .

З вищевказаного вбачається, що твердження позивача про те, що ОСОБА_1 спадкоємець ОСОБА_2 є хибними, оскільки відповідач відмовився прийняти спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів.

Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Згідно ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону№ 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Як вбачається із змісту та предмету позовної заяви позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , який не є належним відповідачем у справі.

Згідно із відповіді на відзив та у відповідях на заяву відповідача про застосування позовної давності, які містяться у матеріалах справи, позивач підтримує позовні вимоги, що були заявлені саме до ОСОБА_1 .

Будь-яких клопотань зі сторони позивача про заміну неналежного відповідача суду не подано, більше того за заявами позивача останні просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставі наданих доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця слід відмовити, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовної заяви по суті, суд не здійснює розгляд заяви відповідача про застосування позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 51, 263- 265 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков