Справа № 183/3961/19
№ 2/183/898/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 26 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Експрес-Банк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 278747/50/к5 (кредит на споживчі цілі для працівників підприємства - роботодавця не бюджетної установи у рамках індивідуальних зарплатних проектів із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП по кредитному продукту 50-«Вигідний»). Відповідно до умов вказаного договору, позивачем надано відповідачу кредит у сумі 30 000,00 грн., на строк 48 місяців, з 26.03.2014 року по 26.03.2018 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою, з моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахувань заробітної плати та інших виплат від підприємства - роботодавця становить 16 процентів річних, а з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства - роботодавця на поточний картковий рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 26 процентів річних.
Крім того, позивач зазначає, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , про що свідчать свідоцтво про одруження, а тому кредитний договір між АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено в інтересах сім`ї. Оскільки за кредитним договором позивач передав позичальнику грошові кошти у власність, а останні згідно з вимогами до ст. 60 Сімейного кодексу України стали об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому на спірні правовідносини поширюється правило про солідарну відповідальність, оскільки встановлені вище обставини свідчать про отримання та використання коштів за кредитним договором в інтересах сім`ї, є відповідна згода чоловіка на укладення кредитного договору, отже Кредитний договір є таким, що створив обов`язки для другого з подружжя.
Таким чином, зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з солідарно з відповідачів.
Ухвалою суду від 16 липня 2019 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі, кожен окремо, відзив на позов не подали, в судове засідання не з`явилися, були повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 26 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "Експрес-Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №278747/50/к5 (кредит на споживчі цілі для працівників підприємства - роботодавця не бюджетної установи у рамках індивідуальних зарплатних проектів із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП по кредитному продукту 50 - «Вигідний») (а.с.14-15), відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (кредит), а позичальник зобов`язався використати кредит на цілі визначені договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов`язання за договором, та повернути кредитодавцю кредит на умовах та в строки визначені договором (п.1.1).
Правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" згідно з нормами ст.104-107 ЦК України та нормами ст.1,3 Закону України "Про спрощену процедуру реорганізації та капіталізації банків" є ПАТ АКБ "Індустріалбанк" (а.с.5).
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем ОСОБА_1 надано не було, а неналежне виконання останньою договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача.
Так, в силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтями 1049,1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.
Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним кредитним договором.
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В свою чергу, відповідачем ОСОБА_1 по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові.
Поряд з цим, вирішуючи питання щодо покладення на ОСОБА_2 солідарного обов`язку разом з ОСОБА_1 про сплату заборгованості за кредитним договором, суд дійшов наступного висновку.
Обґрунтовуючи позов в цій частині позивач послався на те, своєю заявою від 26.03.2014 року ОСОБА_2 , перебуваючи у шлюбі з позичальником, надав згоду на укладення та підписання дружиною кредитного договору. З умовами кредитного договору та додатку до нього ознайомлений, претензій або заперечень немає.
Однак згідно із діючим законодавством сам по собі факт перебування особи у зареєстрованому шлюбі, а також факт надання згоди іншим подружжям для укладення договору, не породжує обов`язку особи відповідати за зобов`язаннями другого подружжя.
Відповідно до приписів ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Тобто, для покладення на другого з подружжя обов`язку за договором, укладеним одним із подружжям в інтересах сім`ї, має бути доведена та обставина, що майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Доказів про те, що одержані за Кредитним договором грошові кошти були використані відповідачем ОСОБА_1 в інтересах сім`ї позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено.
Згідно з ч.1 ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Отже, позивач не надав доказів солідарного обов`язку відповідачів перед позивачем (укладений договір поруки із ОСОБА_2 тощо), а тому суд не вбачає підстав для покладення на останнього солідарного обов`язку по сплаті заборгованості за Кредитним договором, та вважає необхідним в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 527,530, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265,280 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн., 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.