Справа № 301/233/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Іршава справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №301/233/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Іршавського районного суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №301/233/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заяву мотивовано тим, що заочним рішенням Іршавського районного суду від 20.02.2014 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48000 грн. боргу та 480 грн. судових витрат. Вказане рішення суду набрало законної сили 11.03.2014 року і на його виконання Іршавським районним судом 13 березня 2014 року видано виконавчий лист.

У 2014 році виконавчий лист №301/233/14-ц був пред`явлений ОСОБА_1 для примусового виконання до Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню №52413309 від 29.11.2017 року державним виконавцем Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Горзов І.М. прийнято рішення про повернення ОСОБА_1 вказаного виконавчого листа на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом не виявлено, вжиті виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними.

У 2018 році ОСОБА_1 знову пред`явив для примусового виконання виконавчий лист №301/233/14-ц від 13.03.2014 року до Іршавського РВ ДВС. У кінці 2018 року останньому стало відомо, до боржник ОСОБА_2 повернувся із-за кордону, а тому він вважав, що державний виконавець здійснює необхідні дії щодо примусового виконання заочного рішення Іршавського районного суду від 20.02.2014 року. Натомість, коли ОСОБА_1 у квітні 2020 року звернувся до Іршавського РВ ДВС щодо стану виконавчого провадження, його повідомили, що рішення не виконується, так як ще 30.07.2018 року оригінал виконавчого листа йому було повернуто. В підтвердження йому було надано копію повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 27.07.2018 року, в якому вказувалося, що заява ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа №301/233/14-ц від 13.03.2014 року розглянута, але не прийнята до виконання, а також йому було надано копію квитанції ПАТ «Укрпошта» про надіслання даного листа.

Так як ОСОБА_1 не отримував ні повідомлення, ні оригіналу виконавчого листа, то він звернувся до відділення ПАТ «Укрпошта» у м. Іршава, де йому повідомили, що не можуть з`ясувати місцезнаходження листа за №ПН55, так як така інформація зберігається протягом трьох років. Таким чином, при надісланні ОСОБА_1 документів з Іршавського РВ ДВС було втрачено оригінал виконавчого листа №301/233/14-ц від 13.03.2014 року. Крім того, на даний час строк для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання пропущено з причини втрати оригіналу виконавчого листа не з вини стягувача, тому він позбавлений можливості звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду та стягнути на свою користь суму боргу. Заочне рішення Іршавського районного суду від 20.02.2014 року, на підставі якого видано 13.03.2014 року виконавчий лист №301/233/14-ц, є невиконаним.

ОСОБА_1 просив задовольнити заяву, поновити йому строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №301/233/14-ц, виданого 13.03.2014 року Іршавським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 48000 грн. боргу та 480 грн. судових витрат, а також видати йому дублікат вказаного виконавчого листа.

Ухвалою Іршавського районного суду від 30.06.2020 року прийнято до провадження дану заяву та призначено судове засідання на 24.07.2020 року на 09.45 годин.

У судове засідання стягувач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали заяву, в якій підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити з мотивів, наведених у заяві, розглянути справу за їх відсутності (а.с.56,57,62).

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив (а.с.59, 64-66).

Перевіривши матеріали справи та заяву з доданими до неї документами, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 20.02.2014 року задоволено позов ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 48 000 грн. боргу та 480 грн. судових витрат (а.с.27-28). Вказане рішення суду не було оскаржено в апеляційному порядку і набрало законної сили 11 березня 2014 року.

За заявою ОСОБА_1 від 26.02.2014 року (а.с.33), Іршавським районним судом 13 березня 2014 року видано виконавчий лист (а.с.46).

Вказаний виконавчий лист №301/233/14-ц від 13.03.2014 року стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження було пред`явлено для примусового виконання до Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, тобто у відділ виконавчої служби за місцем проживання боржника.

Держвиконавцем було відкрито виконавче провадження №52413309, але 29.11.2017 року держвиконавцем ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого листа №301/233/14-ц, виданого 13.03.2014 року Іршавським райсудом, стягувачу ОСОБА_1 , на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом не виявлено, вжиті виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними (а.с.47,48).

Згідно ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17.02.2017 року, що діяла на час повернення виконавчого документу), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Однак, повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, не може бути свідченням виконання виконавчого документу, тому стягувач може повторно звернутись із заявою про звернення стягнення.

Як вбачається і заяви та матеріалів справи, у 2018 році ОСОБА_1 повторно пред`явив для примусового виконання до Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області виконавчий лист №301/233/14-ц від 13.03.2014 року.

30.07.2018 року ОСОБА_1 було направлено рекомендованим листом повідомлення від 27.07.2018 року про повернення стягувачу зазначеного виконавчого листа без прийняття до виконання (а.с.49-50). Згідно вказаного повідомлення, до заяви про примусове виконання не додано квитанції про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, тому відповідно до ч.4 ст. 4 ЗУ Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто стягувачеві.

Про існування даного повідомлення, прийнятого старшим держвиконавцем Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Бобітою Т.В. 27.07.2018 року, ОСОБА_1 дізнався лише у квітні 2020 року при особистому зверненні за інформацією до державного виконавця.

Вказані документи на адресу ОСОБА_1 не надходили, намагання встановити їх місцезнаходження станом на даний час не вдалось можливим.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження з відкритим доступом на сайті, за параметрами пошуку щодо стягувача ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_2 відкриті виконавчі провадження відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчих листів про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 та ч.2 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважними є причини, пов`язані саме з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дії.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №301/233/14-ц від 13.03.2014 року було втрачено в ході листування з відділом ДВС і ОСОБА_1 не отримував зазначений виконавчий документ після повернення його державним виконавцем без прийняття до виконання.

Оскільки стягувач не був повідомлений про повернення йому виконавчого листа та вказаної кореспонденції з ДВС не отримував, встановити місцезнаходження виконавчого листа №301/233/14-ц від 13.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу неможливо, суд вважає, що строк для повторного пред`явлення зазначеного виконавчого листа для примусового виконання ОСОБА_1 пропущено з поважних причин.

Заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 не погашена, рішення суду залишається невиконаним, а отже, виконавчий документ підлягає подальшому виконанню.

Причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання суд вважає поважними і незалежними від волі стягувача.

За таких обставин, відповідно до ст.433 ЦПК України, суд вважає заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа №301/233/14-ц від 13.03.2014 року підставною і такою, що підлягає задоволенню.

Згідно п.п.17.4. п.17. Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Станом на день розгляду заяви оригінал виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 як стягувача не надходив, в матеріалах справи відсутній, що дає підстави вважати його втраченим.

Оскільки оригінал виконавчого листа №301/233/14-ц, виданого 13.03.2014 року Іршавським районним судом, втрачено в ході листування з відділом ДВС з незалежних від стягувача причин, встановити його місцезнаходження у зв`язку із спливом значного проміжку часу наразі неможливо, наявність виконавчого документа є важливим для дотримання прав ОСОБА_1 як стягувача, так як рішення суду про стягнення на його користь боргу не виконано, а виконання рішення суду є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і справедливий суд, тому, на думку суду, заява ОСОБА_1 про видачу йому дублікату виконавчого листа є підставною і такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 433, п.п.17.4. п.17. Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»,

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №301/233/14-ц, виданого 13 березня 2014 року Іршавським районним судом на виконання заочного рішення Іршавського районного суду від 20 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 48000 грн. боргу та 480 грн. судових витрат.

Видати дублікат виконавчого листа №301/233/14-ц, виданого 13 березня 2014 року на виконання заочного рішення Іршавського районного суду від 20 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 48000 грн. боргу та 480 грн. судових витрат.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року.

Головуюча : М. О. Пітерських