Провадження № 4-с/761/62/2020
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Гриб Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінський Борис Андрійович про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2019 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі заявник просить:

визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Полінського Б.А. щодо непроведення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за період з 23.11.2001 року по 20.05.2019 року у виконавчому провадженні №444413494;

зобов`язати старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Полінського Б.А. провести перерахунок заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за період з 23.11.2001 року по 20.05.2019 року у ВП №44413494 з урахуванням відомостей про місце роботи та заробітної плати боржника за цей період та звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 за період з 23.11.2001 року по 14.08.2014 року в частині заборгованості за вказаний період часу на суму 102 380,29 грн.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що 23.11.2001 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку.

14.08.2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду.

За зверненням стягувача по виконавчому провадженню було проведено розрахунок заборгованості за аліментами, починаючи з 15.11.2001 року. В той же час заявник зазначає, що він сплачував аліменти до 01.01.2013 року про що і зазначила стягувач в заяві.

Згідно із довідкою розрахунком заборгованості від 16.02.2018 року, заборгованість за аліментами за період з 15.11.2001 року по 31.01.2018 року складає 192 214,51 грн. В подальшому заборгованість лише збільшувалась.

Заявник не погоджується із розрахунком заборгованості та зазначає, що він в листопаді 2019 року звернувся до державного виконавця із заявою про здійснення перерахунку заборгованості з врахуванням отриманого доходу, що не було враховано при розрахунку заборгованості.

В порушення вимог статті 194 СК України державний виконавець здійснив нарахування заборгованості за період 17 років, а не 10 років.

Скаржник на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. До суду надійшла заява представника скаржника про слухання справи в його відсутність.

Стягувач та державний виконавець в судове засідання не з`явились, хоча неодноразово були повідомлені про час та місце слухання справи, відзив до суду не надходив.

А тому на підставі положень статті 450 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце слухання скарги.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби м.Києва перебуває виконавче провадження №44413494 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј усіх видів прибутку щомісячно, починаючи з 15.11.2001 року та до повноліття дитини.

В межах виконавчого провадження неодноразово складались довідки-розрахунки заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно із довідкою-розрахунком від 16.02.2018 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.01.2018 року становить 192 214,51 грн.; згідно із довідкою від 22.08.2018 року заборгованість становить 213 267,01 грн.

Як зазначив заявник, він звернувся до державного виконавця із заявою про здійснення перерахунку заборгованості із сплати аліментів з врахуванням отриманого доходу, проте державний виконавець не здійснив такого перерахунку.

В той же час в матеріалах справи міститься заява яка адресована старшому державному виконавцю Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Полінському Б.А. в якій ОСОБА_1 просив здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 23.11.2001 року по 20.05.2019 року з урахуванням відомостей про місце роботи та заробітної плати за цей період.

В додатках до заяви зазначена копія трудової книжки, проте вона закреслена. Крім того суду не надано доказів, що вказана заява була направлена на адресу державної виконавчої служби та отримана нею.

Частини 3 та 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Стаття 195 СК України визначає, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Суду не надано доказів що заявник надавав державному виконавцю інформацію про місце роботи та власний заробіток за період з 23.11.2001 року по 20.05.2019 року, а тому на даний час у суду відсутні підстави вважати, що в діях державного виконавця є порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, варто зауважити, що згідно з положеннями ч.13 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

А тому з врахуванням зазначених вимог Закону, довідки видані в 2018 році на які посилається заявник не є дійсними.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що в діях державного виконавця не встановлено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому суд приходить до висновку що скарга не підлягає задоволенню.

Щодо вимог скарги про звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 за період з 23.11.2001 року по 14.08.2014 року в частині заборгованості за вказаний період часу на суму 102 380,29 грн. варто зазначити наступне.

Частина 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частина 2 стат ті 197 СК України визначає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

А тому оскільки заявник звернувся до суду із скаргою, в порядку, передбаченому ст.447 ЦПК України, проте згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України ОСОБА_1 має звернутись до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, тому суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в цій частині та роз`яснює право заявника звернутись до суду із позовною заявою для вирішення питання звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в частині вимог скарги ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості.

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінський Борис Андрійович про визнання неправомірної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Н.Г.Притула