Справа № 585/1120/20
Номер провадження 2/585/525/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/1120/20, провадження № 2/585/525/20

Позивач : Моторне (транспортне) страхове бюро України

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у залі судових засідань у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про повернення безпідставно набутого майна.

Представники позивача: Проц Андрій Володимирович, який діє на підставі довіреності від 20.12.2019 року № 4.1-01/66 та Бутенко Марія Олегівна, яка діє на підставі довіреності № 41-01/140 від 15.05.2020 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна.

В обгрунтування позову посилаються на те, що 22.07.2016 року приблизно в 00 год. 01 хв. в м. Києві по вул. О. Теліги відбулася ДТП за участю транспортного засобу «АЗЛК», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Daewoo», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суму м. Києва від 13.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2018 року постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13.10.2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 8 ст. 247 КУпАП у зв`язку із наявністю по тому самому факту щодо ОСОБА_2 не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Цивільна правова відповідальність ОСОБА_2 на момент настання ДТП не була застрахована. Відповідач повідомив позивача про настання ДТП, внаслідок чого було визначено розмір заподіяної шкоди та здійснено регламентну виплату відповідачу. Відповідно до Звіту № 5655/4 встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Daewoo», д/н НОМЕР_2 , становить 19990,62 грн. Вартість аварійного комісара становить 1300,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 21290,62 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності. Оскільки провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 8 ст. 247 КУпАП у зв`язку із наявністю по тому самому факту щодо ОСОБА_2 не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідач безпідставно отримав відшкодування, яке зобов`язаний повернути відповідно до ст. 1212 ЦК України. Тому просять стягнути з відповідача на користь МТСБУ безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 21290,62 грн.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування свої позиції посилається на те, що в поданій до суду позовній заяві позивач свої вимоги про стягнення страхового відшкодування та судового збору не обгрунтовує, а лише констатує відомі факти щодо ДТП, яка відбулася 22 липня 2016 року за участю транспортного засобу «АЗЛК» під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Daewoo» під керуванням водія ОСОБА_3 . Позивач сам підтверджує скоєння ДТП, а це і є страховий випадок. З позовної заяви йому стало відомо про оскарження постанови Шевченківського районного суду. Про дану обставину його повідомлено не було взагалі і не надано можливості ні на заперечення цієї скарги, ні на оскарження. Вважає, що його права були порушені. Тому з вимогами позивача щодо наведених в позові обставин та правових підстав, він не погоджується, адже йому не надано права на оскарження неправомірних дій ОСОБА_2 і захисту своїх законних прав, бо саме він є потерпілою особою, яка понесла витрати за пошкоджений його автомобіль «Daewoo», внаслідок ДТП, через порушення правил ОСОБА_2 , який до того ж, не мав полісу на обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Твердження відповідача, що отримання ним страхового відшкодування відбулося за відсутністю у Позивача обов`язку з відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, не відповідає дійсності, адже скоєно ДТП і винного було визначено, і тільки після цього він отримав відшкодування за страховим випадком. Зважаючи, що його не було повідомлено про зміни судових рішень, а отже не надано права на захист його законних прав і інтересів, вважає позовні вимоги передчасними і суперечливими (а.с.71-75).

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2018 року постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13.10.2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 8 ст. 247 КУпАП у зв`язку із наявністю по тому самому факту щодо ОСОБА_2 не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення. Щодо неповідомлення відповідача ОСОБА_1 про час та місце розгляду апеляційної скарги зазначає, що відповідач не був причетний до настання ДТП, він також не є власником автомобіля, так як відповідно до технічного паспорту , власником автомобіля «Daewoo», д/н НОМЕР_2 є ОСОБА_4 . Тому підстав для виклику його до суду апеляційної інстанції відсутні (а.с.82-83).

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

19 травня 2020 року судом справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

20 серпня 2020 року відмовлено у задоволення клопотання відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. До суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник позивача просив справу розглянути без його участі (а.с.82-83).

Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, у справі судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року вбачається, що згідно протоколу, 22.07.2016 року о 00 год. 01 хв. в м. Києві по вул. О. Теліги відбулася ДТП за участю транспортного засобу «АЗЛК», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Daewoo», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрите на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП (а.с.5).

Постановою Апеляційного суд м. Києва від 12 березня 2018 року постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 скасовано та прийнято нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 8 ст. 247 КУпАП у зв`язку із наявністю по тому самому факту щодо ОСОБА_2 не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення (а.с.6-11).

Згідно Витягу сайту Судової влади України в Шевченківському районному суді м. Києва перебуває справа № 761/27017/16-п (3/585/5404/2016) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 (а.с.12).

Постановою Шевченківського районного суд м. Києва від 08 вересня 2016 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрите за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.13-14).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль «Daewoo», д/н НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 (а.с.20).

ОСОБА_4 застраховано цивільно-правову відповідальність, що стверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.21).

На підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Білашенко Ю. В., зареєстрованої в реєстрі за № 232, ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обміняти, продати, здати в оренду за ціну та на умовах на їх власний розсуд, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль «Daewoo», д/н НОМЕР_2 (а.с.18-19).

22.07.2017 року ОСОБА_1 подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 22 липня 2016 року о 00 год. 05 хв. на розі вул. О.Теліги та вул. Ольжича в м. Київ (а.с.15).

09.11.2017 року ОСОБА_1 подав заяву до МТСБУ про виплату страхового відшкодування оціненої шкоди, шляхом перерахування коштів на його особистий рахунок (а.с.23).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 22.07.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo», д/н НОМЕР_2 , становить 29290,50 грн. (а.с.24-38).

З довідки МТСБУ № 1 від 23 листопада 2017 року розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, на яке має право ОСОБА_1 , складає 19990,62 грн. (а.с.40).

03 січня 2018 року МТСБУ прийняло наказ № 163 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_1 у розмірі 19990,62 грн. (а.с.41).

04 січня 2018 року ОСОБА_1 перераховано страхове відшкодування у розмірі 19990 грн. 62 коп. та 1300,00 грн. (послуги з врегулювання), що підтверджено платіжними дорученнями № 143820 від 04 січня 2018 року та 34991 рв від 15 грудня 2016 року від 15 грудня 2016 року (а.с.42,43).

З наведеного вбачається, що між сторонами склались правовідносини з приводу страхового відшкодування.

Норми права, застосовані судом.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Визначення ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів це забезпечення справедливого неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини третьої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 23.09.1996 року, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 23.09.1999 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 23.09.1999 року визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

На вимоги п.3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Отже, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації.

Вищевказане в повній мірі відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом України в постанові від 04.10.2017 року у справі № 6-1216цс17.

Мотиви суду щодо позовних вимог.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача - МТСБУ безпідставно отриманих грошових коштів, сплачених позивачем у якості страхового відшкодування на користь відповідача, як особи потерпілої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 відсутня. У відповідача були відсутні правові підстави на отримання такого відшкодування від позивача, оскільки це призвело до безпідставного набуття майна відповідачем за рахунок позивача, наслідком чого є обов`язок відповідача повернути позивачу безпідставно отримані у якості страхового відшкодування грошові кошти у розмірі 21290,62 грн.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено відсутність вини ОСОБА_2 , а відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Оскільки обидва авто є джерелами підвищеної небезпеки, завдана шкода відшкодовується винною особою.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на неповідомлення його про час та місце розгляду апеляційної скарги, оскільки відповідач не був причетний до дорожньо-транспортної пригоди та не є власником автомобіля «Daewoo», д/н НОМЕР_2 , при цьому він навіть не надав доказів того, що мав намір оскаржити постанову, звертався з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, тощо.

Таким чином, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом задоволення даного позову.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2102 грн. судового збору.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () безпідставно набуті грошовій кошти у розмірі 21290 грн. 62 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн., а всього 23392 (двадцять три тисячі триста дев`яносто дві) грн. 62 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 01033, Україна, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 .

Повне рішення складене 25 серпня 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова