ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4376/20 Справа № 178/1006/19 Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів , Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання договору довічного утримання дійсним, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання договору довічного утримання дійсним, визнання права власності.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 25 січня 1998 року вона уклала договір довічного утримання (догляду) з ОСОБА_2 , відповідно до якого вона зобов`язалась здійснювати його утримання (догляд), а саме: надавати побутові послуги (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання до одного разу на тиждень, прибирання та прасування білизни один раз на 10 днів) виконання різних ремонтних робіт, витрати на придбання лікарських засобів, забезпечувати медичною допомогою, щотижнево забезпечувати продуктами харчування, організовувати щотижнево триразове харчування та інше. Відповідно до п. 1 вказаного договору ОСОБА_2 передав позивачці земельну частку (пай), право на яку належало їй на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0193482, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0482 у розмірі 7,51 в умовних кадастрових гектарах, на землях КСП «Правда», яка знаходиться в адміністративних межах Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, а позивачка зобов`язалась забезпечувати ОСОБА_2 утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічно доглядом. Зазначений договір сторони уклали у простій письмовій формі, яким досягли згоди за всіма його положеннями та нотаріально його не засвідчували. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у розмірі 5,51 умовних кадастрових гектарів КСП «Правда», яка знаходиться в адміністративних межах Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, однак спадкоємці на вказане майно відсутні, а позивач, який сумлінно виконував умови договору довічного утримання, тому позивачка просила визнати дійсним вищезазначений договір довічного утримання та визнати за нею право на вказану земельну частку (пай).

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, а саме, визнано дійсним договір довічного утримання (догляду), укладений 25 січня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнано за ОСОБА_1 після померлого ОСОБА_2 згідно договору довічного утримання (догляду), укладеного 25 січня 1998 року право на земельну частку (пай) у розмірі 7,51 умовних кадастрових гектарів КСП «Правда», яка знаходиться в адміністративних межах Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0193482, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0482.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачкою були додержані усі умови договору довічного утримання від 25 січня 1998 року, а тому наявні підстави для визнання його дійсним. Крім того, суд вказав, що оскільки спадкоємці у даній справі відсутні, ОСОБА_2 правомірно скористався своїм правом на передачу права на земельний пай позивачці за договором довічного утримання.

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просила вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що предметом договору довічного утримання(догляду) не може виступати земельна частка (пай). Апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано вимоги законодавства про обов`язкове нотаріальне посвідчення договору довічного утримання. Крім того, апелянт зазначає, що судом безпідставно не враховано пропуску позивачкою строку позовної давності, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з додержання позивачкою усіх умов договору довічного утримання, а тому наявні підстави для визнання його дійсним. Крім того, суд вказав, що оскільки спадкоємці у даній справі відсутні, ОСОБА_2 правомірно скористався своїм правом на передачу права за земельний пай позивачці за договором довічного утримання.

Колегія суддів із вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не може, так як вони суперечать нормам матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 25 січня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у письмовій формі був укладений договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого останній передав у власність позивачки право на земельний пай у розмірі 7,51 умовних кадастрових гектарів на землях КСП «Правда», а позивачка зобов`язалась здійснювати утримання (догляд) за ОСОБА_2 , а саме: надавати побутові послуги (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання до одного разу на тиждень, прибирання та прасування білизни один раз на 10 днів) виконання різних ремонтних робіт, витрати на придбання лікарських засобів, забезпечувати медичною допомогою, щотижнево забезпечувати продуктами харчування, організовувати щотижнево триразове харчування та інше. Зазначений договір сторони уклали у простій письмовій формі, та нотаріально його не засвідчували.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у розмірі 5,51 умовних кадастрових гектарів КСП «Правда», яка знаходиться в адміністративних межах Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

Спадкоємці на вказане майно відсутні.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 3 ст. 524 ЦК Української РСР, якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , також було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

ЦК Української РСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави.

Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Відповідно до ст. 425 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров`я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов`язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Згідно ч. 2 ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Встановлено, що зазначений договір сторони уклали у простій письмовій формі та нотаріально його не засвідчували.

Визнаючи за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) згідно договору довічного утримання, суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. 425 ЦК Української РСР, яка визначає вичерпний перелік майна, яке може бути предметом такого договору, а саме: будинок або його частина.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно залишено без уваги вимоги законодавства щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору довічного утримання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у порушення зазначених вище норм права дійшов передчасного висновку про визнання дійсним договору довічного утримання (догляду) та визнання за позивачкою права на земельну частку (пай).

Рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2305,20 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання договору довічного утримання дійсним, визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір в розмірі 2305,20 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Т.Р. Куценко

І.Ю. Ткаченко