ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 635/2275/20

провадження № 22-ц/818/3412/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.В.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Юрченка Дмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2020 року, постановлену у складі судді Шинкарчука Я.А., -

установив:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

1) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:016:0003, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області;

2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:016:0008, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області;

3) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,6000 га, кадастровий номер :02:007:0006, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

4) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,6000 га, кадастровий номер :02:007:0007, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

5) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,6000 га, кадастровий номер :02:007:0008, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

6) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,6000 га, кадастровий номер :02:011:0052, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

7) зняти арешт, накладений постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.02.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. 13 лютого 2020 року по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №2-1986/2010, виданого 19.01.2011 Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 1455932,08 гривень по виконавчому провадженню №60648441 з наступних земельних ділянок:

- кадастровий номер :03:016:0003, площею 2,0000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області;

- кадастровий номер :03:016:0008, площею 2,0000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області;

- кадастровий номер :02:011:0052, площею 0,60 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

- кадастровий номер :02:007:0006, площею 0,60 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

- кадастровий номер :02:007:0008, площею 0,60 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

- кадастровий номер :02:007:0007, площею 0,60 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області.

15 квітня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення примусової реалізації (продажу арештованого майна): земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:016:0003, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області; земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:016:0008, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області; земельної ділянки загальною площею 0,60 га, земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:011:0052, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області; земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:007:0006, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області; земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:007:0008, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області; земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:007:0007, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області, до набрання законної сили рішенням по даній справі, на які звернуто стягнення приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Телянським Анатолієм Миколайовичем при примусовому виконанні виконавчого листа по справі №2-1986/2010, виданого 19.01.2011 Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у сумі 1455932,08 гривень по виконавчому провадженню №60648441.

Заява мотивована тим, що на підставі постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.02.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. у ході примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1986/2010, виданого 19.01.2011 Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 1455932,08 гривень у виконавчому провадженні №60648441, було описане та накладений арешт на земельні ділянки: кадастровий номер :03:016:0003, площею 2,0000 га; кадастровий номер :03:016:0008, площею 2,0000 га; кадастровий номер :02:011:0052, площею 0,60 га; кадастровий номер :02:007:0006, площею 0,60 га; кадастровий номер :02:007:0008, площею 0,60 га; кадастровий номер :02:007:0007, площею 0,60 га. В подальшому вказане нерухоме майно було передано на примусову реалізацію, про що свідчить інформація сайту Державного підприємства «СЕТАМ» за результатами пошуку по виконавчому провадженню №60648441. Так, на даному сайті розміщені інформаційні повідомлення щодо продажу вищевказаних земельних ділянок та аукціон заплановано на 27 квітня 2020 року лот №415623, №415500, №415641, №415618, №415516, №415468. Позивач просить ужити такий вид забезпечення позову, оскільки нею поданий позов про визнання права власності на земельні ділянки і про зняття з нього арешту. Спірні земельні ділянки Харб Амер Назем (боржник у виконавчому провадженні №60648441) придбав перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 , а відтак вони є спільною сумісною власністю подружжя. ОСОБА_1 не є стороною у виконавчому провадженні №60648441 з примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1986/2010, як і в будь-якому іншому виконавчому провадженні. Вона не є поручителем чи солідарним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , відсутні будь-які відносини зобов`язального характеру, в т.ч. не має ніякої заборгованості перед відповідачами у дійсній справі. У відповідності до витягу з Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_1 станом на 13.04.2020 немає відкритих виконавчих проваджень. Відтак заявлений позивачем спосіб забезпечення позову є взаємопов`язаним із предметом спору. Невжиття заявленого заходу забезпечення унеможливить ефективний захист прав позивача, бо в разі продажу земельних ділянок на аукціоні, в силу положень частини другої статті 388 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) таке майно не може бути витребувано у добросовісного набувача.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у справі, до набрання рішення суду законної сили, шляхом зупинення примусової реалізації (продажу арештованого майна):

- земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:016:0003, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області;

- земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:016:0008, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області;

- земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:011:0052, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

- земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:007:0006, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

- земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:007:0008, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області;

- земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:007:0007, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області,

на які звернуто стягнення в ході примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Телянським Анатолієм Миколайовичем виконавчого листа у справі № 2-1986/2010, виданого 19.01.2011 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у сумі 1455932,08 гривень, у виконавчому провадженні № 60648441.

Ухвала мотивована тим, що спірне майно передане на реалізацію Державному підприємству «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, продовження електронних торгів призведе до переходу права власності на спірне нерухоме майно до переможця торгів. Реалізація спірних земельних ділянок на прилюдних торгах може ускладнити або унеможливити виконання майбутнього рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав

ОСОБА_1 апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити. Ухвалу Харківського апеляційного суду просить направити Державному підприємству «СЕТАМ» для виконання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 не відкрите, позов залишений без руху у зв`язку з невірним розрахунком ціни позову та, відповідно, невірним розрахунком та сплатою судового збору. ОСОБА_2 майже десять років не виконує судове рішення про повернення боргу ОСОБА_3 за договором позики, що свідчить про тривалу недобросовісність та прямий намір відповідача не виконувати рішення суду, яке набрало законної сили. Тому примусова реалізація об`єктів нерухомого майна має поновити порушені ОСОБА_2 майнові права ОСОБА_3 . Крім того, суд першої інстанції не з`ясував розумність, адекватність та співмірність виду забезпечення позову, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог. Так, загальна вартість земельних ділянок, яка встановлена суб`єктом оціночної діяльності, станом на 12.03.2020 складає 1730382 грн. Проте судом першої інстанції забезпечений позов з ціною 95120 грн шляхом зупинення примусової реалізації земельних ділянок на загальну суму 1730382 грн. ОСОБА_2 має можливість не допустити реалізації вказаних земельних ділянок шляхом погашення заборгованості перед ОСОБА_3 або може запропонувати інше майно в рахунок погашення заборгованості. Обраний позивачем спосіб забезпечення позову зупиняє виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва. Таким чином, були порушені права ОСОБА_3 , який не може отримати повернення боргу навіть у процедурі примусового виконання рішення суду. Обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Григор`єв А.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, що позов було подано у зв`язку з тим, що на земельні ділянки було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності. Приватний виконавець не звернувся до суду з поданням про визначення частки у спільній сумісній власності, у зв`язку з чим не було дотримано таких засад виконавчого провадження, як верхавенство права, справедливість, неупередженість. ОСОБА_1 не надавала згоди на реалізацію в примусовому порядку належну їй частку в спільній сумісній власності по виконавчому провадженню № 60648441.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши виділений матеріал із цивільної справи № 635/2275/20 та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга представника відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із позовом про визнання права власності на Ѕ частину належних ОСОБА_2 земельних ділянок та зняття із зазначених земельних ділянок арешту.

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.

У якості способу забезпечення свого позову ОСОБА_1 просила зупинити реалізацію спірних земельних ділянок, на які звернуто стягнення в ході примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Телянським Анатолієм Миколайовичем виконавчого листа у справі № 2-1986/2010, виданого 19.01.2011 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у сумі 1455932,08 гривень, у виконавчому провадженні № 60648441 (аркуші 1-10 виділених матеріалів).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

У ч.2 ст.149 ЦПК визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Порядок подання заяви про забезпечення позову передбачений ст.152 ЦПК.

Відповідно до п.2 ч.2 цієї статті заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, установленими цим кодексом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 187 ЦПК України передбачено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Таким чином, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що заходи забезпечення позову були вжиті судом до відкриття провадження у справі у відкритому судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання від 22 квітня 2020 року та довідкою секретаря судового засідання щодо неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у справі (а.с. 55 - 56).

При цьому колегія суддів враховує, що заява про забезпечення позову була подана відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 152 ЦПК України, а не п. 1 ч. 2 ст. 152 ЦПК України.

Таким чином, з огляду на підстави, мету, суть забезпечення позову, а також визначений порядок подання заяви про забезпечення позову відповідна ухвала суду про забезпечення позову не може бути визнана законною, оскільки порушено процесуальний порядок розгляду зави про забезпечення позову та судове рішення ухвалено передчасно до відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як убачається із виділених матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.03.1995 року (аркуш 12 виділених матеріалів цивільної справи).

ОСОБА_2 є власником шести земельних ділянок із кадастровими номерами :03:016:0003, :03:016:0008, :02:011:0052, :02:007:0006, :02:007:0008, :02:007:0007 (аркуші 37-48 виділених матеріалів цивільної справи).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ст. 179, 181 ЦПК України).

Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ст. 183 ЦПК України)

Доказів того, що спірні земельні ділянки є неподільними речами матеріали справи не містять.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-1986/2010 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнута заборгованість у розмірі 1455932 грн 08 коп.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича від 13.02.2020, винесеними у виконавчому провадженні № 60648441 по виконанню рішення суду у справі № 2-1986/2010, належні ОСОБА_5 земельні ділянки описані, на них накладений арешт (аркуші 13-36 контрольного провадження).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував існування вищезазначеного рішення суду, яке згідно зі статтею 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, § 40 зазначається, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

ОСОБА_2 не виконує рішення суду про стягнення з нього заборгованості на користь ОСОБА_3 у розмірі 1455932 грн 08 коп. з 2013 року, що підтверджується наданими апелянтом доказами.

ОСОБА_1 звернулася до суду із дійсним позовом у квітні 2020 року, тобто після опису земельних ділянок приватним виконавцем у лютому 2020 року відповідно до вимог ст.56 Закону України « Про виконавче провадження» та передачу їх на реалізацію.

Звертаючись до суду з дійсним позовом ОСОБА_1 просила визнати за нею права власності на Ѕ частину всіх шести земельних ділянок зареєстрованих за її чоловіком та зняти з земельних ділянок арешти накладені приватним виконавцем 13 лютого 2020 року. При цьому, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 як на підставу її задоволення посилалася на вимоги ст. 70 СК України щодо розміру часток подружжя при поділі майна, проте вимог щодо поділу майна з чоловіком нею заявлено не було.

Відповідно до пояснень представника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, іншого майна, на яке можливо було б звернути стягнення, чи коштів на банківських рахунках ОСОБА_2 не має.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливихнедобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Відповідно до правової позиції ,висловленій в Постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 726/831/15-ц Верховний Суд зазначив, що аналіз норм статей 16, 386, 391 ЦК України свідчить про те, що власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу.

Статтею 59 закону України «Про виконавче провадження передбачено», що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Звертаючись до суду з вимогами про зняття арешту майна, ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує поділом майна подружжям у зв`язку з наявністю рішення суду про стягнення заборгованості та звернення стягнення на арештоване майно в рамках виконавчого провадження.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції судом не було враховано, що вимог до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М., в провадженні якого перебуває виконавче провадження та постановами якого накладено арешт на земельні ділянки, позивачкою заявлено не було.

Враховуючи обгрунтування позовних вимог, склад сторін по справі, а також мету забезпечення позову, колегія суддів вважає, що зупинення реалізації земельних ділянок істотно порушує права ОСОБА_3 , як стягувача у виконавчому провадженні, та унеможливлює виконання судового рішення про стягнення боргу з 2011 року.

Вжитий судом захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленим позовом, оскільки ОСОБА_1 просить визнати за собою право власності на Ѕ частину кожної із шести земельних ділянок, а реалізація зупинена щодо всіх земельних ділянок вцілому, вимоги до приватного виконавця та про поділ майна подружжя нею не заявлено. Тому вжиття заходу забезпечення позову не відповідає принципу розумності, справедливості і виваженості.

Наведене свідчить, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а відповідно задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 - адвоката Григор`єва А.В. щодо порушення державним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчих дій, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, оскільки стосуються вирішення спору по суті. Представником відповідача не враховано, що предметом розгляду суду апеляційної інстанції є судове рішення щодо забезпечення позову, а не оскарження дій державного виконавця під час проведення виконавчих дій. Крім того, з заяви про забезпечення позову вбачається, що будь-яких вимог до приватного виконавця позивачем не заявлено.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_3 , належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати з ухваленням у справі нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Юрченка Дмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2020 року скасувати, ухвалити нову постанову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та зняття арешту відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст рішення складено 13 серпня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна