Провадження № 2/686/3513/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2020

3 серпня 2020 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.,

за участі секретаря Перун А.М.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу у зв`язку закриттям внаслідок відсутності складу адміністративних правопорушень за ч.2 ст.130 та ч.3 ст.130 КУпАП відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду від 03.03.2020 року в його діях 9.12.2019 р. та 11.12.2019 року, зафіксованих у відповідних протоколах. Позивач визначив розмір моральної шкоди, виходячи із строків перебування під слідством і судом 2 місяці 24дні та мінімальної заробітної плати 4723грн., що складає відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» 13224 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Представник позивача заяву підтримав та просив розгляд проводити за його відсутності. Представник Департаменту патрульної поліції подав письмовий відзив через канцелярію суду. В судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції позов заперечив, оскільки Департамент не є суб`єктом відповідальності, враховуючи вимоги Закону України «Про Національну поліцію». Зауважив про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, недоведеність витрат на правову допомогу.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 3 березня 2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2. ст..130 та ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, за відсутністю складів правопорушень. Суд прийшов до висновку , що вчинення ОСОБА_2 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху не доведено.

ОСОБА_2 звернувся до суду про відшкодування моральної шкоди, виходячи із строків перебування під слідством і судом 2 місяці і 24 дні та мінімальної заробітної плати 4723 грн., що складає відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» 13224 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Моральну шкоду визначив як страждання через порушення звичних для нього життєвих зв`язків, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя, зокрема, доводити у суді свою невинуватість у вчиненні інкримінованих порушень.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

За висновком Верховного суду України у справі № 6-501цс17 шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Закон України «Про Національну поліцію», Департамент патрульної поліції, зокрема Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування. А отже, не може бути суб`єктом відповідальності в рамках даних правовідносин.

Питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протоколом про адміністративне правопорушення не вирішувалось, адміністративні стягнення не накладались. Протокол про адміністративне правопорушення лише фіксує факт адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про необхідність вирішення питання про стягнення моральної шкоди на користь позивача на підставі вищевказаних загальних норм ЦК України.

При визначенні розміру моральної шкоди судом приймається до уваги обставини її заподіяння, зокрема, тривалість порушення права та суть цього порушення, яке полягає у необхідності ОСОБА_2 докладати додаткових зусиль та витрачати свій час для відновлення свого права, захищаючи себе від інкримінованих порушень, що зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення 09.12.2019р., 11.12.2019р. та покарання у зв`язку з цим. Постанова Хмельницького міськрайонного суду від 3.03.2020 року у даній справі була винесена судом про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень передбачених ч.2,3 ст.130 К УпАП в діях ОСОБА_2 .

За встановлених обставин суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру моральної шкоди в сумі 500 грн. Сам по собі факт часткового задоволення позову є способом сатисфакції позивача.

В той же час, суд вважає за можливе відмовити у задоволені позову в частині стягнення заявлених витрат на правову допомогу, оскільки процесуальним законом не передбачено можливості відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які були понесені стороною в інших справах, які розглядалися судом за його участю. Тоді як детальний опис робіт містить інформацію про деталізацію робіт саме у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 та ч.3 ст.130 КУпАП. Не надано сам договір про надання адвокатських послуг, а лише додатковий договір до нього.

Відповідно до п.п. 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку.

Керуючись ст..ст.19,56 Конституції України, ст. ст.16,23,1166,1167,1173,1176 ЦК України, статтями 10, 11,12,81,83,137,141, 259,353 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_2 500 грн. моральної шкоди;в задоволені решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач:Департамент патрульної поліції, м.Київ, вул.Ф.Ернста,3.

Повний текст виготовлено 3 серпня 2020 року.

Суддя: З.А.Чевилюк