Справа № 127/7369/20
Провадження № 2/127/1167/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Власюк І.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом відповідно до якого просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 у користування ізольовану кімнату площею 16,6 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_3 кімнату 13,8 кв.м.; в спільному користуванні залишити: кухню 5,7 кв.м., коридор 4,3 кв.м., ванну кімнату 2,0 кв.м., вбиральню (санвузол) 1,0 кв.м., вбудовану шафу 0,2 кв.м. Мотивував тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках являються співвласниками вищезазначеної квартири. Сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою, що й стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 13.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

29.07.2020 представник відповідача - ОСОБА_5 подала до суду відзив згідно якого просила відмовити в задоволенні позову, оскільки встановлення порядку користування квартирою у спосіб визначений позивачем є неможливим, так як порушиться принцип пропорційності користування відповідачем своїми частками у праві спільної сумісної часткової власності на квартиру та істотно погіршить житлові умови з умовами позивача.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги. Додатково вказав, що разом з матір`ю приватизував квартиру АДРЕСА_1 . Жив в квартирі з дитинства. В 2011 в квартиру повернулась мати - ОСОБА_6 . Він доглядав за матір`ю під час її хвороби. Коли мати була присмертні приїхала ОСОБА_3 (його звідна сестра). Він проводить ремонт в квартирі за свої кошти і своїми силами. Так він впорядкував балкон. Він сплачує за квартиру, яка є його єдиним житлом. Планує створити сім`ю, тому просить в користування виділити більшу кімнату. У ОСОБА_3 в м. Києві є квартира на праві власності. Мама завжди жила в меншій кімнаті, а коли перестала вставати з ліжка її перевели в більшу кімнату до балкона, що б забезпечити свіже повітря.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позицію позивача, наполягав на задоволенні позову, вказав, що між ОСОБА_6 та позивачем не було встановлено порядок користування житлом. Оскільки квартира АДРЕСА_1 є єдиним житлом ОСОБА_1 і те, що позивач сплачує комунальні кошти а квартиру і робить в ній ремонт, він планує створити сім`ю і потребує виділу більшої кімнати в квартирі в користування.

Відповідач в судовому засіданні частково заперечила проти задоволення позову наполягала, щоб в її користування була надана кімната розміром 16,6 кв. Мотивувала станом свого здоров`я і тим, що вказаною кімнатою за життя користувалась її мама, після якої вона і успадкувала житло. Не заперечувала, що в м. Києві має квартиру на праві власності. Відповідач вказала, що ремонтом позивач практично знищив квартиру, відрізав труби, газ, створив неможливі умови проживання. В разі виділу їй у користування кімнати розміром 16,6 кв. м вона не буде відшкодовувати позивачу кошти на ремонт в цій кімнаті і на балконі так як вважає, що ремонт здійснено на кошти матері від продажу іншої квартири.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала позицію відповідача, посилалась на порушення прав рівності сторін про визначенні порядку користування житлом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що живе в квартирі АДРЕСА_2 . З 2012 вона була старшою по будинку і познайомилась з ОСОБА_6 , яка стала жити в будинку з 2011, до цього жила в селі. За ОСОБА_1 знає різні обставини - скандали, п`янки Їй відомо, що в правій кімнаті квартири жила ОСОБА_6 , а в лівій - ОСОБА_11 . Пізніше вона познайомилась з ОСОБА_3 , яка стала жити в квартирі з липня 2018. Їй відомо зі слів відповідача, що ОСОБА_3 надсилала кошти на лікування матері. ОСОБА_6 свою частку майна залишила ОСОБА_3 . Їй відомо, що в квартирі відрізані труби, йде ремонт.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що мешкає в квартирі 78 по сусідству зі сторонами. Йому відомо, що ОСОБА_14 живе в більшій кімнаті і робить ремонт в квартирі. Він привозив на прохання ОСОБА_11 будівельні матеріали, допомагав міняти проводку, розетки, роздільні коробки. ОСОБА_11 повністю впорядкував балкон, поставив балконний блок. Коли ще була жива їх мама - клав плитку. ОСОБА_11 жив в більшій кімнаті, а коли ОСОБА_6 перестала вставати з ліжка, вона знаходилась в великій кімнаті біля балкону, щоб забезпечити свіже повітря. Зараз квартира перебуває в стані ремонту який робить ОСОБА_11 сам з тих коштів, які в нього є.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що вона є сусідкою сторін і проживає квартирі 76. В 79 квартирі жив ОСОБА_16 з мамою. ОСОБА_11 доглядав за матір`ю весь час хвороби, а ОСОБА_3 приїхала за декілька місяців до смерті ОСОБА_6 . Їй відомо (вона сама бачила), що ОСОБА_16 робив ремонт в квартирі своїми силами. Він виносив будівельне сміття, завозив будівельні матеріали, замінив старі вікна в будинку на пластикові, упорядкував балкон. ОСОБА_3 вона бачила після смерті ОСОБА_6 на лавці в дворі будинку. В квартиру вона не заходила і не знає хто якою кімнатою користувався.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомила, що є сусідкою ОСОБА_1 . Бачила, як він проводив у себе в квартирі будівельні роботи, виносив будівельне сміття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кожному по 1/2 частці належить право власності на квартиру АДРЕСА_1 (на 5, 16 а.с.).

Загальна площа квартири становить 44,5 кв.м. та складається з наступних приміщень: 1-а кімната 16,6 кв.м., 2-а кімната 13,8 кв.м., кухня 5,7 кв.м.,ванна кімната 2,0 кв.м., вбиральня (поєднана) 1,0 кв.м., коридор 4,3 кв.м., вбудована шафа 0,2 кв.м., балкон (тераса) 0,9 кв.м., який межує з першою кімнатою (на 11 а.с.).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Пунктом 1 статті 8 Конвенції гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи обмеженою у користуванні своїм житлом.

Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно з частиною першою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Взявши до уваги пояснення сторін та свідків, суд констатує, що приміщення, які просить виділити у своє користування позивач в розумінні статті 8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод являються, його житлом.

В даному випадку право позивача на житло протиставляється відхиленням від ідеальних часток не на користь відповідача. При цьому можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність не змінить розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушить їх прав як власників.

Враховуючи, що позивач є співвласником спірної квартири, яка є його єдиним житлом, втручання у відповідне право відповідача являтиметься пропорційним у контексті відповідних приписів статті 8 Конвенції.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 як співвласник квартири не може бути обмежений в праві користування нею, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 280 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_1 кімнату площею 16,6 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_3 кімнату 13,8 кв.м.; в спільному користуванні залишити: кухню 5,7 кв.м., ванну кімнату 2,0 кв.м., вбиральню (поєднану) 1,0 кв.м., коридор 4,3 кв.м., вбудовану шафу 0,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_16 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 31.07.2020.

Суддя: