ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 766/21144/18

Номер провадження: 22-ц/819/1133/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 19 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 08.05.2007 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно останній отримав кредит у розмірі 21 600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжу картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 20.05.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 116 324,18 гривень, яка складається із: 3988,86 грн заборгованість кредитом, 112 335,32 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.10.2007 року по 02.05.2018 року.

На підставі викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 08.05.2007 року в сумі 116 324,18 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 травня 2020 року у позові Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати просить покласти на відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Фінкевич В.Г., який діє від імені ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем карток, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі, при цьому ОСОБА_1 не здійснював жодних операцій по рахунку, починаючи з 15.08.2014 року. Окрім того, банк безпідставно нараховував відсотки після спливу строку дії картки у вересні 2016 року. Також адвокат наголосив, що відповідач підписав лише анкету-заяву від 08.05.2007 року, в якій процентна ставка не зазначена, а з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами не ознайомлювався та не погоджував їх.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 08.05.2007 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву, згідно якої отримав платіжу картку зі встановленим кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Також з матеріалів справи вбачається, що сторони погодили порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості (а.с. 13).

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 08.05.2007 року станом на 20.05.2018 року складає 116 324,18 гривень, із якої: 3988,86 грн заборгованість кредитом, 112 335,32 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.10.2007 року по 02.05.2018 року. (а.с. 8-12).

Відповідно до довідок, виданих АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 на підставі кредитного договору б/н від 08.05.2007 року отримав картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Термін дії останньої картки 09/16 (а.с. 149,178).

Згідно наданих банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається рух коштів по кожній з виданих ОСОБА_1 карток, в тому числі № НОМЕР_5 , яка діяла до 30 вересня 2016 року.

Таким чином, із анкети-заяви вбачається, що відповідач погодив розмір відсотків за користування кредитними коштами, строк кредитування та порядок погашення заборгованості, засвідчивши це своїм підписом.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, постанові Верховного Суду від 01.03.2018 року у справі № 591/8058/15-ц.

Із заяви про видачу кредиту, яка підписана позичальником, вбачається, що строк кредитування, в межах якого погоджено його умови, відповідає строку дії картки та закінчився 30.09.2016 року, з цієї дати настав строк виконання зобов`язань у повному обсязі і виник обов`язок повністю погасити заборгованість.

У межах строку кредитування до 30.09.2016 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 01 жовтня 2016 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Строк дії картки закінчився 30 вересня 20016 року, а з позовом позивач звернувся до суду 26 жовтня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності. Отже, суд першої інстанції, встановивши наявність непогашеної заборгованості, дійшов помилкового висновку про сплив строку позовної давності за вимогами позивача.

Згідно відомостей про рух коштів по рахунку за весь період користування картками безпосередньо відповідачем використано коштів у сумі 18315,79 грн. Всього сплачено та перераховано відповідачем на погашення заборгованості 16369,76 грн, з яких згідно розрахунку банку - 4165,07 грн зараховано на погашення відсотків, розмір яких погоджено відповідачем в анкеті-заяві. Отже, з витрачених кредитних коштів 18315,79 грн по тілу кредиту підлягає до списання 12204,69 грн (16369,76 грн-4165,07 грн). Таким чином, отримана відповідачем загальна сума кредиту не погашена, а тому позовні вимоги про стягнення тіла кредиту підлягають задоволенню в заявленій у позові сумі 3988,86 грн.

Інші нарахування банку судова колегія до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 заперечує погодження Умов і Правил, отже ним не погоджено розмір пені і штрафів та порядок їх нарахування, окрім того позивачем не заявлено вимоги про їх стягнення.

Стосовно позовних вимог про стягнення відсотків судова колегія дійшла такого.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що банком розраховано заборгованість станом на 02.05.2018 року, а строк дії кредитного договору сторонами узгоджено до 30.09.2016 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Подальше нарахування відсотків після закінчення строку кредитування суперечить вимогам закону. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10 цс у справі № 444/9519/12.

З огляду на викладене, нарахування відсотків після 30.09.2016 року є безпідставним.

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

За наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Зазначене узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10 цс 18 у справі № 444/9519/12, постанові Верховного суду від 24.06.2020 року у справі № 446/2242/14-ц.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо незаконності рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом. З відповідача підлягають стягненню відсотки за кредитом, сплату яких погоджено відповідачем в анкеті-заяві від 08.05.2007 року в розмірі 22,8 % річних, у межах строку позовної давності, тобто за останні три роки, що передували зверненню до суду із позовом, з 26.10.2015 року по 30.09.2016 року в межах строку кредитування, що відповідає строку дії картки. Розмір заборгованості по відсоткам складає 821,38 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення кредитна заборгованість у загальному розмірі 4810,24 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 3988,86 грн та відсотків за користування кредитом за період з 26.10.2015 року по 30.09.2016 року в сумі 821,38 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням вимог закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що ним не підписані Умови та Правила надання банківських послуг, йому не надавалась Пам`ятка клієнта, - не спростовує укладення з позичальником кредитного договору та його виконання, з погодженням розміру відсоткової ставки, строку кредитування, що відповідає строку дії картки, тощо.

Доводи відповідача щодо непогодження ним Тарифів, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки розмір відсотків та порядок виконання зобов`язань погоджено в анкеті-заяві. В рахунок заборгованості, що підлягає до стягнення, суд апеляційної інстанції взяв до уваги загальну суму витрат кредитних коштів відповідачем та суму погашень, які мають зараховуватись лише на відсотки та тіло кредиту в межах погоджених умов кредитування.

Заперечення позичальника щодо перевипуску кредитних карт, судова колегія до уваги не приймає, оскільки з матеріалів справи вбачається і не заперечується боржником використання ним коштів та здійснення платежів по 15.08.2014 року. З виписки по рахунку вбачається рух коштів, в тому числі по картці № НОМЕР_5 , яка діяла до 30 вересня 2016 року.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 4810,24 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 181,93 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 4810 (чотири тисячі вісімсот десять) гривень 24 копійки та судовий збір у сумі 181 (сто вісімдесят одна) гривня 93 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова