БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/288/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2020 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

представника позивача - адвоката Арташкіна О.Ю.

представника відповідача - адвоката Биковця В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї 22491,30 доларів США кредитної заборгованості, що складається з: 3095,95 доларів США - борг за тілом кредитом, 3856,87 доларів США - борг по відсотках за користування кредитом, 232,39 доларів США - борг по комісії за користування кредитом, 15310,09 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідачка, отримавши згідно кредитного договору №CNBTAU00150039 від 29.05.2007р. кредит в сумі 9568,00 доларів США на термін до 28.05.2014р., з урахуванням додаткової угоди до цього договору від 12.12.2012р., свої кредитні зобов`язання виконує неналежним чином, що спричинило до виникнення вказаного боргу станом на 26.02.2020р.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі й просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснив, що комісія банку полягає у зарахуванні кредитних коштів на рахунок відповідача; заставний автомобіль відповідача до цього часу не реалізований і перебуває на майданчику банку в м. Чернігові. Заперечення відповідача проти позову вважає безпідставними, оскільки предмети попереднього та даного позову банку не є тотожними, а строк позовної давності в додатковій угоді сторін був збільшений до 50 років і не є пропущений.

Відповідачка надала відзив на позов, в якому вважає вимоги банку безпідставними, необгрунтованими, в задоволенні яких необхідно відмовити. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі й пояснив, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у 2015 році вже зверталося до суду з аналогічним позовом та заявою про зміну способу виконання, після чого заставний автомобіль було передано відповідачкою установі банку для подальшої реалізації, але чи він був проданий та куди спрямовано кошти від реалізації їм невідомо. Передача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заставного автомобіля припинило виконання нею кредитного зобов`язання. Також вказує на пропуск АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності, оскільки його збільшення за угодою сторін не передбачено чинним законодавством, а умови додаткової угоди в цій частині є кабальними для відповідачки. Після відкладення розгляду справи відповідачка та її представник, будучи обізнаними про дату, час і місце слухання справи з минулого засідання, в судове засідання не з`явились, про причини неприбуття не повідомили, заяви про перенесення слухання справи не подали, що з урахуванням наданих ними пояснень та відзиву в силу вимог ст.223 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що 29 травня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №CNBTAU00150039, згідно умов якого банк повинен був надати ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 на строк з 29 травня 2007 року по 28 травня 2014 року включно у вигляді невідновлюваної лінії в розмірі 9568,00 дол. на купівлю автомобіля «DAEWOO LANOS TF69Y», а також у розмірі 34 грн для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування, та у розмірі 3340,00 дол. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, 95,68 дол. на сплату страхового платежу по договору особистого страхування на 1 рік та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 95,68 дол. у момент надання кредиту зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати є період з 20 по 25 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 187,00 дол. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,00% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає, зокрема, застава автомобіля «DAEWOO LANOS TF69Y» (розділ 7 договору). Крім того, відповідно до п.4.1 даного кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 цього договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки.

В подальшому, 12 грудня 2012 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до кредитного договору №CNBTAU00150039 від 29.05.2007р., за умовами якої сторони погодили зменшити суму заборгованості позичальника по пені 123,93 дол. США, визначили новий строк кредитування - до 25.12.2015р. та погашення кредиту провадити в строки відповідно до Графіка (додаток №1), за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті кредиту передбачили неустойку позичальника перед банком в розмірі 100% від неналежно сплачених відсотків, винагороди, встановили термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором тривалістю 50 років.

Як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється сторонами, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися кредитними коштами, тоді як відповідачка свої договірні зобов`язання виконувала неналежним чином, тіло кредиту, відсотки за користування кредитними ресурсами та комісійні платежі у відповідності до умов договору, погодженого Графіку нею сплачувалися нерегулярно (згідно розрахунку заборгованості останній платіж внесено 17.10.2014р.), в зв`язку з чим, їй установою банку нараховувалися штрафні санкції. Заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно наданого розрахунку станом на 26 лютого 2020 року складає 22491,30 дол. США, з яких: 3095,95 дол. США - борг за тілом кредитом, 3856,87 дол. США - борг по відсотках за користування кредитом, 232,39 дол. США - борг по комісії за користування кредитом, 15310,09 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`янь за договором, що підтверджується наявними в справі банківськими розрахунково-платіжними документами, які є належними та допустимими доказами по справі.

Суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 у відзиві та її представника в судовому засіданні, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у 2015 році вже заявлявся і був вирішений судом аналогічний позов.

Зокрема, як вбачається з наданих стороною відповідача копій судових рішень та документів виконавчого провадження, в 2015 році позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 стосувалися звернення стягнення на предмет застави - автомобіль «DAEWOO LANOS TF69Y» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.05.2007р., тоді як в новому позові, який є предметом даного судового розгляду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.05.2007р. Наведена обставина вказує на нетотожність предмета спору в цих справах, оскільки звернення стягнення на предмет застави відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне.Передача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заставного автомобіля також не свідчить про припинення між сторонами основного кредитного зобов`язання, оскільки предмет застави не реалізовано, в зв`язку з чим вимоги установи банку за рахунок заставного майна в повному обсязі не задоволено.

Не заслуговують на увагу й твердження відповідачки та її представника про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Так, за змістом положень ст.256-258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю; зокрема , позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Водночас приписами ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін ; договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі ; позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

В п.7 додаткової угоди від 12.12.2012р. до кредитного договору від 29.05.2007р. сторони погодили про встановлення терміну позовної давності до вимог про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, пені тривалістю в 50 років. Дана угода укладена в письмовій формі й підстав для її нікчемності (недійсності) не встановлено.

Відтак, даний позов поданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в межах строку позовної давності по всіх складових елементах сукупної вартості кредиту.

Натомість, суд не може погодитися з законністю нарахування та стягнення банком комісії в сумі 232,39 дол. США виходячи з наступного.

Так, умовами п.7.1 кредитного договору та додаткової угоди передбачено, що за надання фінансового інструменту банк встановлює винагороду в розмірі 1,00 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, комісія за дострокове погашення кредиту. Представник позивача в судовому засіданні також зазначив, що стягувана банком з відповідачки комісія - це винагорода за зарахування кредитних коштів на її рахунок.

Разом з тим, вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, які з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Не може погодитися суд і з запропонованим позивачем розміром пені за несвоєчасність виконання договірних зобов`язань, яка підлягає стягненню з відповідачки.

Так, відповідно до ст.616 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Крім того, ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, приписи ч.3 ст.551, ч.2 ст.616 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства (справедливість, добросовісність, розумність) та ч.4 ст.12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за певних умови. Під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1, 3 ст.549 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту становить - 3091,95 дол. США, по відсотках за користування кредитом - 3856,87 дол. США, а разом - 6948,82 дол. США, що слід вважати збитками установи банку.Водночас нарахована АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на вказану суму пеня складає 15310,09 дол. США, що більш ніж у двічі перевищує розмір збитків банківської установи і є явно неспіврозмірною. В даному випадку неустойка (пеня) перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача кредитних послуг та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14, й підстав відступати від неї не вбачається.

Одночасно суд зважує і на ту обставину, що отримавши ще 08 квітня 2016 року від ОСОБА_1 заставний автомобіль для його продажу за початковою ціною 47935,00 грн при наявній заборгованості за кредитним договором 57848,50 грн, що складало 3670,59 дол. США, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на протязі понад чотири роки не реалізувало його як самостійно, так і позбавило такої можливості відповідачку. При цьому, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що ним вживались якісь заходи до реалізації вилученого у відповідачки предмета застави, але цього не вдалося зробити з об`єктивних та поважних причин. Відтак, дана обставина свідчить про невжиття установою банку заходів до зменшення збитків боржника, що також дає суду підстави для зменшення розміру пені.

Тому, з урахуванням особи відповідачки, її віку, ступеня виконання кредитних зобов`язань, суд вважає за необхідне розмір пені за порушення ОСОБА_1 виконання договірних зобов`язань зменшити до 3500,00 дол. США, що становитиме близько 50% розміру збитків позивача й відповідатимепринципам справедливості, добросовісності, розумності.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими й підлягають частковому задоволенню в розмірі 10448,82 доларів США, з яких: 3091,95 доларів США - борг за тілом кредиту, 3856,87 доларів США - борг по відсотках за користування кредитом, 3500,00 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання договірних зобов`язань.

Крім того, оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» має всі необхідні ліцензії для здійснення валютних операцій, то його вимога про стягнення з відповідача кредитної заборгованості в тій іноземній валюті, у якій надавався кредит, є правомірною, що узгоджується з приписами ст.192, 533 ЦК України та правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року по справі №373/2054/16-ц, яка з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3844,64 грн (10448,82 : 22491,30 х 8275,67).

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 6, 256-261, 524, 526, 530, 533, 549, 551, 610, 611, 616, 625-629, 633, 634, 1046-1055 ЦК України, ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ-14360570) заборгованість по кредитному договору №CNBTAU00150039 від 29.05.2007р. станом на 26.02.2020р. в сумі 10448,82 доларів США, з яких: 3091,95 доларів США - борг за тілом кредиту, 3856,87 доларів США - борг по відсотках за користування кредитом, 3500,00 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання договірних зобов`язань.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3844,64 грн судового збору.

В задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 решти сум кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2020 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець