ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 653/804/20

Номер провадження: 22-ц/819/1154/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Берлімової Ю.Г. від 17 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» про визнання незаконною вимоги про сплату неспожитої послуги з розподілу природного газу, захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить: 1) визнати незаконною вимогу Акціонерного товариства «Херсонгаз» про сплату послуг з розподілу природного газу за січень-березень 2020 року на підставі розділу 6 договору розподілу природного газу № 16453; 2) стягнути з Акціонерного товариства «Херсонгаз» на її користь 50000 грн компенсації моральної шкоди.

При цьому, позивачка посилається на порушення її прав як споживача послуг, які підлягають захисту в судовому порядку відповідно до Закону України «Про захист прав споживача».

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз»про визнання незаконною вимоги про сплату неспожитої послуги з розподілу природного газу, захист прав споживача визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі. Скаржниця зазначила, що на ухвалу від 27.03.2020 року про залишення позовної заяви без руху у встановлений строк - 15.04.2020 року вона подала до суду першої інстанції заяву, в якій зазначила, що звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», проте суд першої інстанції в порушення вимог закону повернув позовну заяву у зв`язку з несплатою судового збору, не врахувавши, що вимога про сплату судового збору за подання позову про захист прав споживача є неправомірною.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказану ухвалу суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо недоліки позовної заяви не усунуто у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 27.03.2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ч. 3 ст. 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків. Зокрема, в ухвалі судом зазначено про несплату позивачем судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди (а.с. 16-17).

Повернувши позовну заяву ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з невиконанням недоліків щодо сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що поданою заявою від 16.04.2020 року позивачем не виконано вимоги ухвали від 27.03.2020 року, - судовий збір не сплачено (а.с. 28).

При цьому, в ухвалі про залишення позову без руху містяться зауваження суду лише в частині позовної вимоги про відшкодування шкоди. Стосовно позовної вимоги щодо визнання незаконною вимоги АТ «Херсонгаз» про сплату послуг з розподілу газу недоліків не зазначено та позов повернуто в цій частині без правового обґрунтування.

Стосовно вимоги суду першої інстанції про сплату судового збору позивачем, судова колегія дійшла такого.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини регулюються Законом України «Про ринок газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494.

Згідно п. 3 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Послуга розподілу природного газу забезпечує цілодобовий доступ споживача до газорозподільної системи. Розподіл (переміщення) природного газу здійснюється в тому числі з метою його фізичної доставки до об`єктів споживача.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, послуги з постачання та розподілу природного газу є комунальними послугами.

Таким чином, вбачається, що позивач як побутовий споживач підключений до газопостачальних систем, є споживачем газу, а отже на спірні правовідносини, пов`язані із наданням (ненаданням) цих послуг, поширюється Закон України «Про захист прав споживачів».

Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справі № 360/723/16-ц) та від 11 грудня 2019 року (справа № 275/1052/17) спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди передбачено Законом України «Про захист прав споживачів».

Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

При цьому, згідно п.п. 15,19 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; недолік це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Таким чином, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб за певних умов мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що протиправними діями відповідача шляхом незаконної вимоги щодо сплати нею послуги з розподілу природного газу, їй було завдано моральної шкоди. ОСОБА_1 як споживач послуг газопостачання, заперечує надання їй відповідачами послуги розподілу газу. При цьому, саме позивач визначає з яких підстав звертається за захистом порушеного права. З`ясування обставин щодо правомірності дій відповідача, а також встановлення факту надання (ненадання) послуг та чи порушені права споживача є предметом розгляду даної справи по суті. Необґрунтованість або безпідставність заявлених вимог в межах захисту прав за Законом України «Про захист прав споживачів» є підставою для відмови у задоволенні позову по суті.

Враховуючи викладене, з урахуванням змісту позовних вимог, позивачка у даній справі на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскільки висновок про застосування ч. 3 ст. 185 ЦПК України і повернення позовної заяви позивачу не відповідає вимогам закону.

Правовідносини сторін у справі стосуються забезпечення відповідачем побутових потреб населення як споживачів природного газу.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Вимога скаржника про направлення справи до суду першої інстанції в іншому складі суду, - задоволенню не підлягає у зв`язку з невідповідністю вимогам цивільного процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року, - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова