Справа № 369/9108/20
Провадження №2-з/369/34/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову шляхом накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову шляхом накладення арешту на майно шляхом, забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, а саме накласти арешт на: житловий будинок - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальною площею 257.8 кв.м., житловою площею 96.5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці кадастровий номер::01:023:5033, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0537 га., зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 ; земельну ділянку - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, кадастровий номер :01:023:5033, площею 0.0537 га., для будівництва і обслуговування котлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 ; Земельну ділянку - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, кадастровий номер :01:023:5035, площею 0.0063 га., для ведення особистого :селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві приватної власності: за ОСОБА_2 ; Садовий будинок - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, загальною площею 237 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 ; Автомобіль КІА CEED д.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_2 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до моменту набрання законної сили рішенням у справі за вказаним позовом відчуження спільного майна подружжя на яке накладено арешт.

Заявлені вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб 14 січня 2000 року про, що в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва було зроблено запис №4 та повторно видано свідоцтво про шлюб 05 серпня ІНФОРМАЦІЯ_2 року серії НОМЕР_3 .

За час спільного проживання у шлюбі з ОСОБА_2 вони набули у спільну власність:житловий будинок - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальною площею 257.8 кв.м., житловою площею 96.5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці кадастровий номер::01:023:5033, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), площа: 0,0537 га., зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 ;земельну ділянку - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, кадастровий номер :01:023:5033, площею 0.0537 га., для будівництва і обслуговування -житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 ; Земельну ділянку - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, кадастровий номер :01:023:5035, площею 0.0063 га., для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві приватної власності: за ОСОБА_2 ; Садовий будинок - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, загальною площею 237 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 ; Автомобіль КІА CEED д.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_2 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Враховуючи те що 02 липня 2020 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва шлюб зареєстрований 14 січня 2000 року Відділом реєстрації актів цивільного стану з Шевченківського районного управління юстиції м. Києва між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано, вона має намір звернутись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про поділ майна подружжя, тому просила заяву задовольнити.

У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову шляхом накладення арешту на майно слід частково задовольнити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет позову, з яким має намір звернутись до суду заявник, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову (накладення арешту на спірне нерухоме майно) та предметом майбутніх позовних вимог.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою як до позовної заяви, так і до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу на підтвердження придбання зазначеного рухомого майна, його наявності та його перебування у користуванні відповідача.

Не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивачки, тобто, що наявні підстави припускати недобросовісну поведінку відповідача щодо спільного майна.

Що стосується накладення арешту на автомобіль КІА CEED д.н.з. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_2 , то заявником не надано належних доказів, що вказаний автомобіль зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 , також не надано доказів вартості вказаного автомобіля.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, з якими має намір звернутись до суду заявник, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову частково.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову шляхом накладення арешту на майно задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

Житловий будинок - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальною площею 257.8 кв.м., житловою площею 96.5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці кадастровий номер::01:023:5033, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0537 га., зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 ;

Земельну ділянку - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, кадастровий номер :01:023:5033, площею 0.0537 га., для будівництва і обслуговування котлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 ;

Земельну ділянку - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, кадастровий номер :01:023:5035, площею 0.0063 га., для ведення особистого :селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві приватної власності: за ОСОБА_2 ;

Садовий будинок - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, загальною площею 237 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 ;

У решті заяви відмовити.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Роз`яснити заявнику та зацікавленим особам, що скасування заходів забезпечення позову визначені ст. 158 ЦПК України, зокрема згідно ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті152цього Кодексу; 2)повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_6 ), проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Інформація про боржника: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: Дубас Т.В.