П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/10393/17

Провадження №22-ц/807/2323/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року, повний текст якого складено 04 червня 2020 року, в складі судді Рибалко Н.І. в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, який уточнив у листопаді 2017 року.

В обґрунтування позову, з урахуванням уточнених позовних вимог, зазначав, що 09.02.2017 близько о 12.00 год. на вул. Сергія Тюленіна у м. Запоріжжя сталася ДТП за участі транспортних засобів «Skoda Superb», реєстраційний № НОМЕР_1 , під його керуванням та власником якого він є відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , та «ВАЗ-2106», реєстраційний № НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2

27.04.2017 постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя в справі № 334/2415/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, в зв`язку з порушенням ним п.п.8.7.3 (е), 10.1 ПДР України.

Цивільно-правова відповідальність застрахована на підставі наступних полісів: позивача - в ПрАТ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» серії АК № 2326191 від 24.12.2016, відповідача - в ПрАТ «Страхова група «ТАС» серії АЕ № 8533029 від 19.03.2016.

22.05.2017 до ПрАТ «Страхова група «ТАС» подана заява про здійснення страхового відшкодування.

Згідно зі звітом автотоварознавчого дослідження №30 від 12.05.2017, розмір завданої йому матеріальної шкоди, складає 366 178, 55 грн., яку він має витратити на відновлення свого авто.

Крім того, він зазнав інших збитків, пов`язаних з евакуацією автомобіля, що підтверджується чеками ФОП ОСОБА_3 , з повідомлення про час та місце товарознавчого дослідження та витратами на саме дослідження: товарний чек № 01-25 від 09.02.2017 на суму 600, 00 грн., товарний чек № 01-55 від 28.02.2017 на суму 600, 00 грн., квитанція № 30 від 12.05.2017 на суму 1 800, 00 грн., чек із телеграмою від 01.03.2017 на суму 48, 00 грн., чек із телеграмою на суму 37, 20 грн.

Отже, загальний розмір завданих реальних збитків склав 369 263, 75 грн.

12.10.2017 ПрАТ «Страхова група «ТАС» за полісом серії АЕ № 8533029 від 19.03.2016, перерахувало йому 99 000, 00 грн., що підтверджується довідкою від 13.10.2017 з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Таким чином, ПрАТ «Страхова група «ТАС» було порушено вимоги п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та в 90-добовий термін не прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування. Останній день для прийняття рішення та здійснення виплати припадав на 20.08.2017, у зв`язку з чим строк прострочки виплати (з 20.08.2017 по 12.10.2017) склав 52 доби.

Зазначає, що загальний розмір збитків (за вирахуванням сплаченого), який має бути стягнутий з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь становить 3 736, 38 грн. та складається з: 1980, 00 грн. - інфляційні збитки, 308, 88 грн. - пеня, 247, 50 грн. - 3% річних, 1200, 00 грн. - витрати на евакуатор.

Розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 складає 269 063, 75 грн. (369263, 75 грн. - 100 200, 00 грн.).

Ураховуючи викладене, просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь шкоду в розмірі 1200, 00 грн. та штрафні санкції в розмірі 2 536, 38 грн.; стягнути з ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 269 063, 75 грн.; судові витрати покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування - 1000, 00 грн., штрафні санкції - 2 536, 38 грн., судовий збір - 1002, 00 грн., а всього - 4 538, 38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 269 063, 75 грн., судовий збір - 2690, 64 грн., а всього - 271 754, 39 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2019 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2018 року скасовано, призначено справу до розгляду.

02.08.2019 ОСОБА_1 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь штрафні санкції в розмірі 2 536, 38 грн.; стягнути з ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 163 539, 98 грн.; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування зазначав, що для визначення вартості залишків автомобіля ним замовлено їх оцінку. Звітом № 131 від 05.07.2019 встановлено розмір утилізаційної вартості «Skoda Superb», реєстраційний № НОМЕР_1 , станом на 06.03.2017, в сумі 108 723, 77 грн.

Розмір невідшкодованої шкоди за вирахуванням суми залишків та виплаченого страхового відшкодування становить 158 454, 78 грн. (366178, 55 грн. - 108 723, 77 грн. - 99 000, 00 грн.). Ураховуючи збитки, пов`язані з евакуацією автомобіля, підтвердженні чеками ФОП ОСОБА_3 , загальний розмір реальних завданих збитків, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 становить 163 539, 98 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 штрафні санкції - 2 536, 38 грн., судовий збір - 25, 84 грн., а всього стягнуто 2 562, 22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 25 224, 62 грн., судовий збір - 640. 00 грн., а всього стягнуто 25 864, 62 грн.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити оскаржуване рішення в частині стягнення матеріальної шкоди та судового збору з ОСОБА_2 , стягнувши з останнього на його користь матеріальну шкоду в розмірі 163 539, 98 грн., судовий збір в розмірі 3 710, 88 грн., а всього - 167 250, 86 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 та ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначають правильним розмір шкоди, завданої власнику автомобіля, у разі економічної недоцільності ремонту, згідно його ринкової вартості до ДТП. Судом навпаки необґрунтовано і помилково, застосовано норми матеріального права в частині прирівняння суми відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу до ринкової вартості автомобіля на час ДТП. Висновками суду поставлено під сумнів здійснення автотоварознавчого розрахунку шкоди на підставі п. 8.2 Методики, але такі необґрунтовані сумніви є незаконними.

Звертає увагу, що під час судових засідань не зазначалось, що на час розгляду справи, його автомобіль відновлений або до дати перебування автомобіля у його власності (23.05.2019) він поніс витрати на його відновлення. Доказів відновлення його автомобіля відповідач не надав. Як в подальшому і ким використовувались залишки «Skoda Superb», реєстраційний № НОМЕР_1 , йому не відомо.

14 липня 2020 року до апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Зазначає, що не відповідає дійсності твердження позивача, що під час судових засідань не зазначалось, що його автомобіль відновлений, оскільки в рішенні суду відображено, що в судовому засіданні представник позивача не заперечував, що автомобіль позивача відремонтовано та знаходиться у власності іншої особи. Доказом того, що автомобіль відремонтовано є той факт, що автомобіль, який належав позивачу, 23.05.2019 було перереєстровано саме як транспортний засіб, а не металобрухт на іншу особу з м. Херсон.

Також, не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 25 224, 62 грн. та судового збору у розмірі 640, 00 грн., та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд, приймаючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, яке не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу майна після відшкодування збитків особі, що є відповідальною за заподіяння шкоди. Позивачем та його представником не заперечується той факт, що пошкоджений автомобіль підлягає відновленню та може використовуватися за призначенням, саме тому на даний час є новий власник пошкодженого автомобіля, що підтверджує факт отримання позивачем подвійної вигоди. Зазначає, що вартість технічно справних складників не визначалась, хоча вони були наявні. І лише в разі визначення їх розміру, можливо відшкодувати заподіяну шкоду, але при цьому обов`язково необхідно було вирішити питання про їх повернення ОСОБА_2 . Звертає увагу суду, що позивач просив задовольнити його позов на підставі Звіту № 30 від 12.05.2017, відповідно до якого визначено вартість майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля у ДТП, яку він мав намір витратити на відновлення свого автомобіля. Проте, зменшивши позовні вимоги, позивач просив задовольнити позов на підставі Звіту № 131 від 05.07.2019, відповідно до якого визначена утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля позивача, а не вартість матеріальної шкоди.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року в частині стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 штрафних санкцій - 2 536, 38 грн., судового збору - 25, 84 грн., а всього - 2 562, 22 грн, сторонами не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 25 224, 62 грн., виходив з того, що оскільки позивач не погодився на передачу відповідачу залишків автомобіля в разі виплати заявленої в позові суми матеріального збитку, сума реальної шкоди, заподіяної транспортному засобу з урахуванням фізичного зносу автомобіля (227 911,19 грн.) - страхова виплата (99 000 грн.) = розмір невиплаченої реальної шкоди, заподіяної тр./з. - утилізаційна вартість автомобіля ( 108 723,77 грн.) = 20 187,42 грн. Крім того, разом з витратами на проведення автотоварознавчих експертиз - 3800 грн., пов`язаних: з евакуацією автомобіля - 1200 грн., з поштовими повідомленнями відповідача про час та місце автотоварознавчого дослідження - 37,20 грн,. стягненню з відповідача ОСОБА_2 підлягають реальні матеріальні збитки понесені позивачем у загальному розмірі 25 224,62 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 09.02.2017 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», номер державної реєстрації НОМЕР_3 , в порушення вимог п.п.8.7.3 (е), 10.1 ПДР України, перед початком руху на регульованому перехресті пр.Металургів-вул.Тюлєніна, в м.Запоріжжя, не впевнився в безпеці, здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода Суперб» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .Внаслідок даної ДТП, вказані транспорті засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.04.2017 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 09.02.2017 (т.1 а.с.7).

ОСОБА_1 на час ДТП був власником пошкодженого транспортного засобу марки «Skoda Superb» реєстраційний № НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (т.1, а.с.14).

Згідно з полісом № АЕ/8533029 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.03.2016 застрахована відповідальність власника автомобіля «ВАЗ-2106» реєстраційний № НОМЕР_3 в ПрАТ «Страхова група «ТАС», ліміт відповідальності - 100 000, 00 грн., розмір франшизи - 1000, 00 грн. (т.1 а.с. 8).

13.02.2017 ОСОБА_4 складено повідомлення про вищевказану ДТП на ім`я голови правління АТ «Страхова група «ТАС» (т. 1 а.с. 11).

12.05.2017 ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 складено Звіт про оцінку транспортного засобу № 30, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda Superb» реєстраційний № НОМЕР_1 складає 366 178,55 грн. та рівна ринковій вартості пошкодженого майна внаслідок того, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля на дату оцінки (т.1 а.с.15-32).

22.05.2017 ОСОБА_1 складено заяву про страхове відшкодування, яка прийнята АТ «Страхова група «ТАС» за вх. 585В (т.1 а.с. 12).

12.10.2017 АТ «Страхова група «ТАС» перерахувало суму страхового відшкодування в розмірі 99 000, 00 грн на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 (т.1 а.с. 46).

ОСОБА_1 поніс наступні витрати: на евакуацією автомобіля - 1200 грн., на поштові повідомлення відповідачів про час та місце автотоварознавчого дослідження - 85,20 грн., на авто товарознавчі дослідження - 1800 грн., 2000 грн., що підтверджується квитанціями та товарними чеками (т.1 а.с 33-37, 202).

Згідно з листом Територіального сервісного центру 2342 регіонального сервісного центру МВС у Запорізькій області від 21.01.2020 р. автомобіль «Skoda Superb» реєстраційний № НОМЕР_1 був зареєстрований 24.12.2006 року за ОСОБА_1 , 23.05.2019 р. автомобіль «Skoda Superb» реєстраційний № НОМЕР_1 перереєстровано на ОСОБА_6 (т.2 а.с.15).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до пункту 7.39 зазначеної Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Відповідно до пункту 8.2 Методики, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ, в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Згідно зі Звітом про оцінку транспортного засобу № 30 від 12 травня 2017 року, складеним ФОП ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda Superb» реєстраційний № НОМЕР_1 складає 366 178,55 грн. та дорівнює ринковій вартості пошкодженого майна внаслідок того, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля на дату оцінки.

Тобто, оцінювач дійшов висновку про те, що пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль «Skoda Superb» є фізично знищений, його відновлювальна вартість є більшою ніж ринкова вартість.

Вказаний Звіт відповідачем не спростований належними та допустимими доказами. Будь-яких клопотань з питання визначення розміру матеріального збитку, відповідачем не заявлялось.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що розмір матеріальної шкоди повинен бути визначений із суми відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля, а не з вартості транспортного засобу до пошкодження, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищеназвані положення законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 має бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до пошкодження і його вартістю після пошкодження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути саме різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

З установлених судом обставин справи вбачається, що страховиком відповідача (АТ «Страхова група «ТАС») було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8533029 від 19.03.2016 та виплачено страхове відшкодування у розмірі 99 000, 00 грн. за вирахуванням франшизи (1000, 00 грн).

Оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем.

Згідно зі Звітом № 30 від 12.05.2017 ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Skoda Superb» реєстраційний № НОМЕР_1 складає 366 178,55 грн.

Згідно зі Звітом № 131 від 05.07.2019, складеним ФОП ОСОБА_5 , утилізаційна вартість автомобіля «Skoda Superb» реєстраційний № НОМЕР_1 станом на 06 березня 2017 року, визначена як сума ринкової вартості працездатних складових, становить 108 723, 77 грн. (т.1 а.с. 198-199).

Відповідно до п. 7.21 Методики вартість технічно справних складників визначається відповідно до вимог пункту 7.36 та підпунктів 8.5.10-8.5.12 пункту 8.5 цієї Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку. Зазначені витрати, окрім вартості робіт з демонтажу, діагностування, дефектування складників, мають бути задані як вихідні дані замовника оцінки або визначені залученими до оцінки фахівцями у галузі економіки.

Оскільки у Звіті № 131 від 05.07.2019 утилізаційна вартість автомобіля визначена як сума ринкової вартості працездатних складових з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу згідно з Методикою, апеляційний суд вважає за доцільне для визначення розміру вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди прийняти до уваги вказаний Звіт, який не спростовано відповідачем.

Ураховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , що вартість технічно справних складових не визначалась, є необґрунтованими.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що Звіт № 30 від 12.05.2017 та Звіт № 131 від 05.07.2019 складені з порушенням вимог законодавства та відповідач реалізував своє право на їх спростування.

З огляду на вищенаведене, розрахунок матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , є наступним: 366 178,55 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 99 000, 00 грн. (страхова виплата) - 108 723, 77 грн. (вартість транспортного засобу після ДТП) = 158 454, 78 грн.

Крім того, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на проведення автотоварознавчих експертиз - 3800 грн., пов`язаних: з евакуацією автомобіля - 1200 грн., з поштовими повідомленнями відповідача ОСОБА_2 про час та місце автотоварознавчого дослідження - 37,20 грн.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода у загальному розмірі 163 491, 98 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необхідності передання йому залишків автомобіля «Skoda Superb» реєстраційний № НОМЕР_1 , оскільки розрахунок матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню, здійснено з врахуванням вартості працездатних складових.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_2 на те, що автомобіль «Skoda Superb» реєстраційний № НОМЕР_1 перереєстровано 23.05.2019 на іншу особу, свідчить про подвійну вигоду, є безпідставним, оскільки вказана перереєстрація була здійснена більш ніж через рік після ДТП та в матеріалах справи відсутні відомості щодо технічного стану вказаного автомобіля станом на 23.05.2019, тобто на час перереєстрації транспортного засобі на іншу особу.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що позивач, зменшивши розмір позовних вимог, змінив підставу позову, є необгрунтованими, оскільки Звіт № 131 від 05.07.2019 не є підставою позову, а лише визначає утилізаційну вартість автомобіля. Підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача про стягнення матеріальної шкоди.

Ураховуючи викладене, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з прийняттям в цій частині постанови про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 163 491, 98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 1635, 40 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 2 453,10 грн.

Отже, у підсумку з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 088, 50 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року змінити в частині визначення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та прийняти в цій частині постанову наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду в розмірі 163 491, 98 грн. (сто шістдесят три тисячі чотириста дев`яносто одна гривня 98 копійок)

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 )судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1635, 40 грн. (одна тисяча шістсот тридцять п`ять гривень 40 копійок) та за подання апеляційної скарги в розмірі 2 453,10 грн. (дві тисячі чотириста п`ятдесят три гривні 10 копійок), а всього - 4 088, 50 грн. (чотири тисячі вісімдесят вісім гривень 50 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова