ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/479/20 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 305010900
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря Сович Н.А.

та сторін представника позивача ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна"- Кметика В.Я., представника відповідача ОСОБА_1 - Бригідир І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/16133/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року, ухваленого суддею Герчаківською О.Я., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 20 грудня 2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.113112, предметом якого є страхування автомобіля «Porsche Сауеnnе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 17 червня 2016 року у м. Тернопіль по провул. Замонастирського, 18 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Porsche Сауеnnе», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Москвич», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Зазначав, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. 19 червня 2017 року до позивача звернулася потерпіла ОСОБА_3 із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Позивач вказував, що на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та на підставі звіту № 182484 про оцінку вартості (розміру) збитків здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілої в розмірі 57945,79 грн. Цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_3 , було застраховано у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно Полісу № АК/0320054. Також, позивач вказував, що звернувся до Страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Остання здійснила виплату відшкодування у розмірі 34676,83 грн. , а тому вказує що залишається несплаченою різниця між реальними збитками і ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу та сума франшизи, а саме 23268,96 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в якості страхового відшкодування у розмірі 23268,96 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" поступила апеляційна скарга, в якій позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи. Зокрема вказує, що суд першої інстанції проігнорував інформацію про фактичні обставини ДТП, які встановлені Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.06.2017 року у справі №607/7850/17.

Апелянт зазначає, що згідно описової частини вказаної вище Постанови від 27.06.2017 року, зазначено про те, що 17 червня 2017 року о 12.00 год. в м. Тернополі по провул. Замонастирського, 18, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Москвич 21412-01» д.н.з. НОМЕР_3 , був не уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль : Porshe Caynne д.н.з. НОМЕР_4 , який перебував у нерухомому стані, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження . Таким чином апелянт вважає, що твердження суду першої інстанції та посилання на п. 16.3. Загальних умов страхування не відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги докази, які наявні в матеріалах справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги щодо фактичних обставин ДТП, у зв`язку із чим прийнято рішення, яке не відповідає дійсним обставинам справи.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна"- Кметик В.Я. підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, з підстав викладених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судовому засідання заперечив проти поданої апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам цивільного процесуального права дивлячись на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи статутом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» , затвердженим рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів від 27 грудня 2011 року (протокол 42), який зареєстровано 28 грудня 2011 року державним реєстратором Шевченківської РДА в м. Києві, передбачено, що метою діяльності позивача є здійснення страхової діяльності для одержання прибутку. Предметом діяльності - є надання послуг з усіх видів страхування, що передбачені законодавством України, згідно з одержаними ліцензіями, в тому числі всі види добровільного та обов`язкового страхування, передбаченого чинним законодавством (стаття 2 Статуту).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником автомобіля «Porsche Сауеnnе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_2

20 грудня 2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.113112, предметом якого є страхування автомобіля «Porsche Сауеnnе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Мінімальний водійський стаж осіб, що мають право керувати застрахованим ТЗ - 9 років. Застрахованими ризиками, згідно цього договору є, згідно переліку є АВТОКАСКО дорожньо-транспортна подія. Строк дії договору з 00.00 год. 20 грудня 2016 року по 24.00 год. 19 грудня 2017 року.

Згідно довіреності від 23 грудня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г., ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 діяти самостійно та представляти його інтереси щодо належного йому автомобіля «Porsche Сауеnnе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також на період дії цієї довіреності користуватися цим транспортним засобом. Довіреність видана з правом передоручення строком на три роки та дійсна до 23 грудня 2019 року.

17 червня 2017 року у м. Тернопіль по провул. Замонастирського, 18 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Porsche Сауеnnе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Москвич», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , про що свідчить довідка №587598 про дорожньо-транспорту пригоду, видана УПП в м. Тернополі ДПП.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2017 року (справа № 607/7850/17) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу ву розмірі 340 грн.

19 червня 2017 року до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулася ОСОБА_3 із заявою про настання страхового випадку просила виплатити відшкодування згідно умов страхування, перерахувати кошти на СТО Порше Центр Львів.

Згідно звіту № 182484 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18 липня 2017 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , розмір збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля «Porsche Сауеnnе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 34 677,05 грн. (включаючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні частини, матеріали фарбування). Зі змісту звіту вбачається, що вказаний розмір збитку оцінювачем розраховано з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу і величини втрати товарної вартості. Вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складових, що замінюються складає суму 57945,79 грн.

Позивач на підставі страхового акту № UA015/L01/03 від 08 вересня 2017 року, розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № UA015/L01/03 нарахував ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування в розмірі 57945,79 грн. Ці кошти, згідно платіжного доручення № 26155 від 12 вересня 2017 року були перераховані ТЗОВ «Лемберг Авто».

Цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на час настання дорожньо-транспортної пригоди, було застраховано у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно Полісу № АК/0320054 (діючий на 17 червня 2017 року).

Відповідно до ЗУ Про страхування, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Аналогічну норму права містить також ст.4 Закону України від 17.03.1996 №85/96-ВР «Про страхування» .

Згідно ст. 993 ч. 1 ЦК України, ст.27 Закону №85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно роз`яснень Великої Палати Верховного Суду викладених в постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 43).

Відповідно до ст. 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Відповідно до п. 3 постанови № 5 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року ухвалюючи рішення, суд має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому, суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв`язку із цим, посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред`явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яка виплатила страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації, однак виходив з недоведеності вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування, зазначивши що позивачем не надано доказів про звернення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ПАТ «НАСК «Оранта» про виплату страхового відшкодування за полісом № АК/0320054 та про виплату цим страхувальником в користь позивача відшкодування шкоди її розміру.

З матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 2019 року за Вих. № 1138274 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до ОСОБА_1 із претензією щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, в розмірі 23268,96 грн. Дана претензія містить посилання на те, що ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило часткове відшкодування шкоди на користь позивача, однак дана претензія до ПАТ НАСК «ОРАНТА» стосується іншої події та транспортних засобів. Тобто, позивачем не надано доказів звернення до страхової компанії відповідача, а також доказів отримання страхового відшкодування у відповідному розмірі. При цьому, заява про страхове відшкодування від 04 вересня 2018 року Вих. № 1138266, що була адресована ПАТ «НАСК «Оранта» не має жодного відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 червня 2017 року, оскільки стосується іншої ДТП за участі інших осіб(а.с.105).

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач повинен був провести відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля «Porsche Сауеnnе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження на суму 34677,05 грн. При дослідженні експертного звіту вбачається, що розмір відшкодування розраховувався відповідно до положень п.п.7.38., 7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.03р., відповідно до якої встановлено значення коефіцієнту фізичного зносу (ЕЗ) застрахованого автомобіля марки Porshe Cayenne S 4.8 АТ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, приймається таким, що дорівнює 0,5450 оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 17.06.2017 року, оскільки виходячи з п. 7.39 Методики при огляді автомобіля виявлено сліди відновлювального ремонту складових частин кузова(а.с.73). При цьому у Звіті вказано, що вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складових, що замінюються складає суму 57945,79 грн. (а.с.76,77).

Таким чином, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що визначивши розмір страхового відшкодування в сумі 57945,79 грн. позивач виплатив розмір збитків, що включають вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складових, що замінюються, однак повинен був провести відшкодування на суму 34677,05 грн. (включаючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні частини, матеріали фарбування). В матеріалах справи відсутні відомості про те, що по факту проведення ремонтних робіт автомобіля «Porsche Сауеnnе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , реальна вартість ремонту складає саме на суму 57945,79 грн.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна".

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Таким чином,беручи до уваги вищенаведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 11 серпня 2020 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Костів О.З.

Судді: Щавурська Н.Б.