Справа № 710/1545/19
Провадження № 2/710/65/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2020 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання - Харченко Л.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

22.11.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти у загальній сумі 84649,00 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що між ним та

ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості про поставку позивачу

відповідачем кабіни Foton Auman вартістю 130000,00 грн., для придбання якої позивач надав відповідачеві суму коштів, еквівалентну 3000,00 умовних одиниць за курсом 27.15 грн. за одиницю, що становить 81450,00 грн. Відповідач зобов`язався поставити позивачу кабіну Foton Auman не пізніше 13.03.2019. Отримання коштів та зобов`язання щодо

поставки кабіни Foton Auman відповідач засвідчив у наданій ним розписці

від 13.02.2019. Взяте на себе зобов`язання з поставки кабіни Foton Auman відповідач не

виконав - кабіна до цього часу не передана. Отримані на придбання кабіни Foton Auman кошти відповідач не повернув. Про причини невиконання взятого на себе

зобов`язання відповідач не повідомив. Позивач неодноразово намагався зв`язатися з відповідачем телефоном, проте на дзвінки позивача відповідач не відповідає, сам також не телефонував. 18.09.2019 позивач направив поштою на адресу відповідача, вказану в його

паспорті як адреса реєстрації, вимогу про передання позивачу кабіни Foton Auman або

повернення коштів, отриманих відповідачем на її придбання. Направлений лист

повернувся неотриманим відповідачем із зазначенням причини - «за закінченням

встановленого терміну зберігання». Суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час позивач визначив в розмірі 84 649,00 грн. (в тому числі, інфляційні втрати - 1 548,00 грн.), розмір 3 % річних, нарахованих на суму боргу, становить 1651,00 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 29.11.2019 було відкрито провадження по справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 23.03.2020 було вирішено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

2. Мотивувальна частина:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У суді встановлено, що згідно з розпискою від 13.02.2019 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму еквівалентну 3000,00 у.о. (за курсом 27,15 грн.) на кабіну Foton Auman, загальна вартість якої становить 130000,00 грн. Кабіну зобов`язався привезти протягом одного місяця (до 13.03.2019) (а.с. 5).

Відповідно до вимоги ОСОБА_1 , адресованої ОСОБА_2 , останньому повідомлялося, що на підставі розписки від 13.02.2019 ОСОБА_2 були отримані кошти у сумі 3000,00 доларів США для придбання кабіни Foton Auman вартістю 130000,00 грн., яку ОСОБА_2 зобов`язався доставити ОСОБА_1 протягом місяця, не пізніше 13.03.2019. Станом на 18.09.2019 кабіна передана не була, а кошти не повернуті. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 вимагав не пізніше 15 календарних днів з дати направлення даної Вимоги передати кабіну Foton Auman або повернути кошти у сумі 3000,00 доларів США. У разі невиконання даної вимоги ОСОБА_1 повідомив, що змушений буде звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 7).

Згідно з довідкою ПАТ «Укрпошта» від 26.10.2019 лист ОСОБА_1 , адресований ОСОБА_2 , повернувся до ПАТ «Укрпошта» за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 8).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частини 1-2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2311цс16 від 22.03.2017 зроблений висновок про те, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду справа № 686/21962/15-ц від 16.05.2018.

Щодо самої суті договору позики суд зазначає, що Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 08.06.2016 ухвалив постанову у справі №6-1103цс16, предметом якої був спір стягнення боргу за договорами позики і зробив правовий висновок про те, що відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 13.12.2017 ухвалив постанову у справі №6-996цс17, предметом якої був спір стягнення боргу за договорами позики і зробив правовий висновок про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Аналогічний висновок міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 464/3790/16-ц від 16.01.2019.

За змістом розписки від 13.02.2019 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму еквівалентну 3000,00 у.о. (за курсом 27,15 грн.) на кабіну Foton Auman, загальна вартість якої становить 130000,00 грн. Кабіну зобов`язався привезти протягом одного місяця (до 13.03.2019).

Верховний Суд України у справі №6-1967цс15 від 11.11.2015, предметом якої було стягнення боргу за договором позики, дійшов висновку, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду справа № 162/1030/17 від 03.06.2019.

Однак, відповідно до правової позиції, Верховного Суду України у справі № 524/4946/16-ц від 08.07.2019 частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Дослідивши зміст розписки від 13.02.2019 суд прийшов до висновку, що з її змісту не встановлено обов`язку ОСОБА_2 повернути грошові кошти ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не може вважатися таким, що порушив свої зобов`язання, щодо повернення суми позики, позивач не набуває має права вимоги від відповідача сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів у загальній сумі 84649,00 грн.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов не задовольняється, суд залишає судові витрати, понесені позивачем, на його рахунку.

Керуючись ст.ст. 11, 526, 530, 546, 549, 611, 625, 626, 627, 628, 1046,1047,1049,1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 60, 76-81, 89, 133,137, 141, 263-265, 274-279, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.П. Побережна