Номер провадження: 22-ц/813/2596/20
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2019 року, ухваленого під головуванням судді Огренич І.В., -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зазначаючи у якості третьої особи приватного нотаріуса Вінніцького міського нотаріального округу Скутельник І.А., який під час розгляду справи змінила, та остаточно просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців після набрання рішенням суду законної сили, скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 18,5. кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 видане ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 , скасувати запис про право власності номер 21551163, який був внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36301792 від 25.07.2017р. об 15:45:34, прийнятого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А., скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36301792 від 25.07.2017р. об 15:45:34, прийнятим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А.; визнати недійсним договір довічного утримання, серія та номер:4167, виданий 25.07.2017 року видавник: Скутельник І. А., приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу.

У обґрунтуванні свого позову, ОСОБА_2 зазначила, що про смерть свого батька ОСОБА_5 вона дізналась лише у вересні 2017 року та відразу звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено та роз`яснено про пропуск строку, встановлений законодавством про прийняття спадщини.

Також ОСОБА_2 зазначала, що шестимісячний строк був пропущений із поважних причин, так як вона не була обізнана про смерть батька, оскільки проживає в м. Вінниця, а батько проживав в м.Одеса.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 , зазначала, що між її батьками шлюб був розірвано, та вона не спілкувалась з батьком.

У 2007 році дізнавшись від бабусі місце проживання батька вона переїхала проживати до ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Після певного часу у позивачки з батьком трапилась сварка, батько образив її та відмовився спілкуватись з нею. При цьому позивачка протягом всього часу, включно до вересня 2017 року телефонувала батькові, однак він не відповідав, а коли позивачка приїхала до м. Одеси у вересні 2017 року провідати батько, дізналась про смерть ОСОБА_5 .

Також позивачка зазначала, що строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини був пропущений через неправомірні дії та зловживання її довірою з боку ОСОБА_3 , яка здійснювала направлені дії для того, щоб посварити батько з донькою.

ОСОБА_2 зазначає, що у разі визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідач не міг би отримати у власність спірну квартиру, а тому з посиланням на ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, просила скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, скасувати запис про право власності, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їхобтяжень, та визнати недійсним договір довічного утримання.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Козлов О.О., який є представником ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на те, що судом при винесенні рішення не були в повному обсязі перевірені обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та не надано правильної оцінки наявним у справі доказам.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги, представник ОСОБА_2 зазначає, що шестимісячний строк для прийняття спадщини був пропущений за сукупністю негативних фактів, а саме проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в різних населених пунктах, існування очевидного конфлікту між батьком та донькою, а також противоправними діями з боку ОСОБА_3 .

У своєму відзиві адвокат Єрьоменко Л.В., представник ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, апеляційна скарга не містить доводів для скасування рішення суду.

У судове засідання, призначене на 12 серпня 2020 року приватний нотаріус Вінніцького міського нотаріального округу Скутельник І.А. не з`явилася, була сповіщена про розгляд справи належним чином (а.с. 171 т. 2).

На адресу суду від приватного нотаріуса Вінніцького міського нотаріального округу Скутельник І.А. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 175-176 т. 2).

Колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності особи, яка не з`явилися та була повідомлені про день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання розумних строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторони, яка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , її представника адвоката Чебаненко О.А., адвоката Єрьоменко Л.В., представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що посилання ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 зловживала її довірою, оскільки спадкодавець проживав в м. Одесі та не бажав спілкуватись з позивачкою після сварки, тому вона не знала про смерть батько, у зв`язку з чим пропустила строк прийняття спадщини, не є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки вказані обставини не є тими причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини.

При таких обставинах та враховуючи, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не доведені, не обґрунтовані та такими, що не підлягають задоволенню.

Також судом першої інстанції зроблено висновок про те, що оскільки підстав для визначення ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не має, вимоги ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування запису про право власності, скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання недійсним договору довічного утримання також є безпідставними та не підлягаючими задоволенню.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повній мірі, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.09.1968 року, актовий запис №18 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 6-7 т. 1).

ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 (а.с. 55 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою, що підтверджується матеріалами справи та рішенням Немирівського райсуду Вінницької області від 16.08.2016 року, звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 9, 33 т. 1).

04.07.2017 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 (а.с. 73 т. 1).

25.07.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який є сином відповідачки, уклали договір довічного утримання, згідно якого відчужував передав набувачу у власність квартиру АДРЕСА_2 , взамін чого, набувач зобов`язується забезпечити відчужувача, утриманням (матеріальним забезпеченням) та доглядом довічно (а.с. 104 т. 1).

06.09.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та постановою від 07.09.2017 року державного нотаріуса Сальнікової З.В. позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , в зв`язку з пропущенням строку (а.с. 75, 85 т. 1).

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини згідно вимог ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбаченіст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК.Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні і положення ч.3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки наведені нею обставини не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , щодо пропуску шестимісячного строку прийняття спадщини, який був пропущений за сукупністю негативних фактів, а саме проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в різних населених пунктах, існування очевидного конфлікту між батьком та донькою, противоправні дії з боку ОСОБА_3 , яка ввела позивачку в оману про те, що батько живий, колегія суддів вважає непереконливими, та не підтверджені жодними доказами.

При цьому суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що оскільки спадкодавець проживала у іншому населеному пункті, вона дізналася про смерть батька, лише у липні 2017 року із запізненням.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року у (справа № 6-1486цс15), а також у Постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі №592/9058/17 ц.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правова оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 13 серпня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

__________________________________________ Т.В. Цюра