ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року

м.Суми

Справа №585/2916/15-ц

Номер провадження 22-ц/816/1741/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 липня 2020 року в складі судді Євлах О.О., постановлену у м. Ромни,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2020 року заступник начальника Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі по тексту - Відділ) Ткач П.В. звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області із поданням, в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №2/585/15/17.

Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні Відділу перебуває виконавче провадження №57959297 з примусового виконання виконавчого листа №2/858/15/17, виданого 19 квітня 2017 року Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованості в розмірі 261 531 грн 27 коп. в солідарному порядку. Рішення суду боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення здійснено не було. Вимога державного виконавця про необхідність звернутися особисто чи через довірену особу до землевпорядних проектних організацій та оформити заказ на проведення необхідних робіт по внесенню даних щодо належної їй земельної ділянки до Єдиного Держагеокадастру України для присвоєння кадастрового номеру ОСОБА_1 виконано не було. Враховуючи те, що дії боржника свідчать про ухилення від виконання рішення суду, вона має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, неодноразово перетинала державний кордон України, тому, як вважає виконавча служба, є підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 липня 2020 року подання заступника начальника Відділу Ткача П.В. задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України (без вилучення паспорта громадянина України) для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №2/585/15/17, виданим 19.04.2017 року Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 261531,27 грн в солідарному порядку.

Вказану ухвалу суду боржник ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі боржник, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального прав та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду стасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання заступника начальника Відділу відмовити.

Зокрема, заявник апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про її ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішення, оскільки її бездіяльність по виконанню рішення суду пов`язана з тим, що вона не має доходів і майна, на яке можливо звернути стягнення.

Посилається також і на положення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено порядок виготовлення технічної документації за рахунок додаткового авансування стягувача.

У відзиві на апеляційну скаргу начальник Відділу Бабій А.В. просить увалу суду першої інстанції залишити без зміни, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Як на додатковий факт ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду посилається на не повідомлення відділу про зміну адреси проживання, яку вона вказала в своїй апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи подання заступника начальника Відділу суд першої інстанції вважав, що хоча боржник і не виконує зобов`язання, покладені на неї виконавчим листом в розмірі 261531 грн 27 коп., однак у неї наявне майно, на яке можливо звернути стягнення, але ОСОБА_1 не виконала вимоги державного виконавця про звернення до відповідних землевпорядних органів для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, що вказує на ухилення боржника від виконання покладених на неї зобов`язань, а тому обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відповідатиме засадам законності і пропорційності.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Колегія суддів вважає, що застосування відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України спрямоване на повне та реальне виконання рішення суду, відтак, вказане обмеження не суперечить положенням ст. 33 Конституції України, ст.ст. 6 та 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція ), а також ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції.

Зокрема, ч. 2 ст. 8 Конвенції передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві, в т.ч. і для захисту прав та свобод інших осіб.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду від 19 квітня 2017 року Роменським міськрайонний судом Сумської області виданий виконавчий лист по справі №585/2916/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №001/2013/304 від 04 жовтня 2013 року, яка виникла станом на 09 вересня 2015 року в розмірі 261 531 грн 27 коп. (а.с. 232).

Постановою заступником начальника Відділу від 22 грудня 2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а. с. 233).

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежі.

Частинами 1-3 статті 441 ЦПК України встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом наведених норм, обмеження щодо боржника у праві виїзду за межі України встановлюються у разі підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду.

Колегія суддів вважає, що така поведінка боржника була доведена державним виконавцем.

Зокрема, згідно ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний, в тому числі: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,10 га, яка розташована на території Бобрицької сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на землю, серія СМ №03175 від 24 квітня 1998 року на підставі рішення Бобрицької сільської ради від 16 грудня 1997 року (а.с. 235).

03 липня 2020 року боржнику ОСОБА_1 була вручена вимога державного виконавця, в якій її було зобов`язано протягом тижня - до 09 липня 2020 року звернутися особисто або через довірену особу до землевпорядних проектних організацій, на підставі державного акту на право приватної власності на землю оформити заказ на проведення необхідних робіт по внесенню даних до Єдиного Держгеокадастру України та присвоєнню кадастрового номеру на вказану земельну ділянку (а.с. 237).

Проте, вказані вимоги державного виконавця ОСОБА_1. виконано не було, що підтверджується актом державного виконавця від 14 липня 2020 року Ткач П.В. (а.с. 238) та не заперечується самою ОСОБА_1 в доводах апеляційної скарги.

Положеннями частини 5 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається боржник ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги, визначено, що у разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі, якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови, що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Тобто, даною нормою передбачена процедура щодо підготовки технічної документації на земельну ділянку боржника за рахунок додаткового авансування стягувача, що не звільняє боржника від обов`язку виконання законних вимог державного виконавця стосовно звернення до відповідних органів для виготовлення такої документації, а також взагалі, стосовно обов`язку боржника виконати рішення суду.

Боржником ОСОБА_4 не надано суду доказів на підтвердження звернення до державного виконавця з питань проведення оплати за виготовлення технічної документації на належну їй земельну ділянку за рахунок додаткового авансування стягувача.

Таким чином, з викладеного вбачається, що боржником ОСОБА_1 вчиняються дії, які ускладнюють виконання рішення суду щодо погашення заборгованості за рахунок реалізації належного їй на праві власності майна, що є підставою для застосування до боржника тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, як заходу щодо забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані докази, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук