Справа № 490/102/19
Провадження № 2/487/230/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Гузан Є.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №490/102/19, за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Кузнецова Олександра Ігоровича, Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про скасування запису про реєстрацію права власності №25921712 від 23.04.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Кузнецова О.І., Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», яким просила скасувати запис №25921712 від 23.04.2018 року про державну реєстрацію права власності ПАТ «ПУМБ» на АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 06.03.2008 року між нею та ЗАТ «ПУМБ» (правонаступником якого являється ПАТ «ПУМБ») було укладено кредитний договір №6147074, в забезпечення даного договору було укладено договір іпотеки від 06.03.2008 року, за умовами якого було надано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . 02.02.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим Є.В. було вчинено виконавчий напис №588, яким звернуто стягнення на предмет вищезазначеної іпотеки. В подальшому, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2014 року по справі №487/6174/13-ц було передано предмет ПАТ «ПУМБ» з наданням права на безперешкодний доступ до об`єкта іпотеки з метою організації його продажу, виселено ОСОБА_1 з неповнолітніми дітьми. В задоволенні позову в частині зняття з реєстрації відповідачів з реєстраційного обліку було відмовлено. Після постановлення даного рішення набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Спірна квартира підпадає під дію даного закону, і як наслідок, не може бути примусово відчужена без згоди власника. В противагу вищенаведеному, 23.04.2018 державним реєстратором Кузнецовим О.І. було здійснено спірний запис, за яким право власності на спірну квартиру перейшло до ПАТ «ПУМБ». Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.01.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.03.2019 року було передано справу за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2019 року, головуючим суддею по справі було визначено Щербину С.В.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

12.09.2019 року представником позивача було подано до суду уточнену позовну заяву, якою вона просила скасувати запис №25921712 від 23.04.2018 року про державну реєстрацію права власності ПАТ «ПУМБ» на АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2019 року було закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, до набрання рішення законної сили.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2020 року було залучено до участі у справі у якості співвідповідача: Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк».

28 липня 2020 року представник відповідача ПАТ «ПУМБ» надала до суду відзив на позовну заяву, яким просила в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що перереєстрація спірного об`єкта нерухомості відбулася не на підставі примусового стягнення, щодо якого наявні заборони в законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а в добровільному порядку на підставі застереження наявного в іпотечному договорі. З огляду на викладене, перереєстрація спірної квартири відбулася не в примусовому порядку, а за згодою позивача, адже іпотечний договір та письмове застереження мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпоткодержателем та іпотекодавцем. Окрім того, зазначила, що наявне рішення суду та виконавчий напис не були реалізовані, що свідчить про задоволення вимог банку в позасудовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник ПАТ «ПУМБ» в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Миколаївської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Кузнецов О.І. в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 06.03.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №6147074 з додатковою угодою №7514826, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 100500 доларів США.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та відповідачем 06.03.2008 року укладено договір іпотеки, згідно якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме належу їй на праві власності трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом ч. 4.2 даного договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним із таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі, якщо визначені цим договором та/або чинним законодавством заходи позасудового врегулювання з будь-яких причин не призвели до задоволення вимог іпотеко держателя в повному обсязі, іпотекодержатель вправі в будь-який час припинити процедуру позасудового врегулювання та звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за рішенням суду.

Окрім того, п. 4.3-4.5 даного договору визначено, що реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, здійснюється в порядку, передбаченим чинним законодавством України.

У разі порушення умов кредитного договору та/або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає особі, яка порушила свої обов`язки, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не більш ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та/або чинного законодавства України. Положення цього пункту не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені ст. 12 Закону України «Про іпотеку», без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки та/або звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у порядку, встановленому законодавством України.

Після прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець зобов`язаний на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити предмет іпотеки та максимально сприяти його звільненню іншими особами протягом чотирнадцяти календарних днів з дня отримання такої вимоги незалежно від факту наявності чи не наявності (надання чи ненадання) іншого житла для проживання, можливості чи неможливості придбати або найняти інше житло. Якщо іпотекодавець та інші особи не звільнять предмет іпотеки у зазначений вище строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Пунктами 4.7-4.7.3 договору визначено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Так, у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність про що письмово повідомляє іпотекодавця. В зазначеному повідомленні має міститися: підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, ціна, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя, передбачених цим Договором, які припиняються в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Іпотекодавець бере на себе обов`язок вчиняти всі залежні від нього дії, які можуть стати необхідними для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Іпотекодавець бере на себе обов`язок вчиняти всі залежні від нього дії, які можуть стати необхідними для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а також дії, які є необхідними для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а також дії, які не є необхідними, але можуть зробити процес переходу права власності належним, простим та максимально швидким.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору, наявністю заборгованості та невиконанням вимог банку про дострокове повернення всієї суми кредиту, викладених у вимозі №14-21/117 від 13.10.2009 року, ПАТ «ПУМБ» звернулося до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Морозова Є.В. з заявою про вчинення виконавчого напису.

02.02.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим Є.В. було вчинено виконавчий напис №588, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 для задоволення вимог банку щодо погашення заборгованості в сумі 127314,15 доларів США.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.08.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 30.11.2011 року, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Морозова Є.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В подальшому, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2014 року по справі №487/6174/13-ц, передано предмет іпотеки: кв. 53 , реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 22119571; загальна площа 676 м2, житлова площа: 40,2 м2, яка знаходиться у АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 в управління ПАТ «ПУМБ» на період його реалізації, з наданням права на безперешкодний доступ до об`єкта іпотеки з метою організації його продажу. Виселено ОСОБА_1 з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з АДРЕСА_1 . В задоволенні позову в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку відмовлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.12.2014 року по справі №487/6174/13-ц відстрочено виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2014 р. до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р.

Однак, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.05.2018 року, №122756414, квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення державного реєстратора Миколаївської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Кузнецова О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.04.2018 року на підставі договору іпотеки з додатками та доповненнями від 06.03.2008 року, серії та номер №541, посвідченого ПН ММНО Рябоконь К.Л. була зареєстрована за ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону № 898-IV).

За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону № 898-IV визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Приписами статті 36 Закону № 898-IV (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вищенаведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору від 06.03.2008 року підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю та боржнику (позичальнику) письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону № 898-IV).

Отже, Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

З огляду на те, що АДРЕСА_1 має загальну площу 67,6 кв.м. та яка використовується як місце постійного проживання позивачем, не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону № 1304-VII, у тому числі шляхом реєстрації права власності за ПАТ «ПУМБ» як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору від 06.03.2008 року №6147074, укладеного в іноземній валюті.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 вересня 2018 року у справі №915/127/18 (провадження № 12-184гс18), постанові від 20 листопада 2019 року у справі №802/1340/18-а (провадження №11-474апп19), постанові від 22 січня 2020 року у справі №201/6233/17-ц (провадження №61-3517св19).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що запис про право власності №25921712 від 23.04.2018 року про державну реєстрацію права власності Приватного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на АДРЕСА_1 , загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м. є протиправним і підлягає скасуванню.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору по 384.20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Кузнецова Олександра Ігоровича (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Архітектора Старова, 2/5, корп. 1/1, оф. 66), Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4; адреса для листування: м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20/8, ) про скасування запису про реєстрацію права власності №25921712 від 23.04.2018 року - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати запис про право власності №25921712 від 23.04.2018 року про державну реєстрацію права власності Приватного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на АДРЕСА_1 .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 384.20 грн.

Стягнути з державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Кузнецова Олександра Ігоровича на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 384.20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Щербина