Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/3612/19

№ 2/610/106/2020

03.08.2020 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши у місті Балаклія Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

09.12.2019 року до суду надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому останній просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, укладеним 07.09.2012р. між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_3 , яка станом на дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 6600,63 гривень, а також судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 07.09.2012 року договору (заяви) б/н ОСОБА_3 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 10000,00 гривень, в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту.

10.04.2017р. позичальник помер. Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 10.04.2017р. по 10.10.2017р. Вважає, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, оскільки не відмовились від неї у передбачені цивільним законодавством строки.

Позивачем 03.08.2017р. була направлена претензія кредитора до Балаклійської державної нотаріальної контори, на яку 17.08.2017р. отриманавідповідь, у якій зазначалась, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії позивача.

04.08.2019р. до спадкоємців було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість, яка не була виконана, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості за договором.

03.08.2020р. від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшли пояснення у яких зазначили, що позивачем не дотримано строк на пред'явлення претензії до спадкоємців, що позбавляє його права вимагати виконання спадкоємцями обов'язку по сплаті заборгованості за договором незалежно від того, чи забезпечений цей кредит, чи ні. Крім того, зазначила, що заявлені в позовній заяві вимоги не можуть бути погашені спадкоємцями, оскільки вони не вступили у права спадкодавця та не отримали Свідоцтва на право про спадщину на будь-яке майно померлого, оскільки таке відсутнє, тому у них відсутній відповідний обов'язок відшкодовувати кошти (а.с.170 - 177).

Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 67, 178).

Відповідач ОСОБА_2 надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, зазначила, що після смерті ОСОБА_3 спадщину не приймала, оскільки у нього відсутнє спадкове майно, а квартира у якій померлий був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , належить їй на праві власності (а.с. 112, 153).

Відповідач ОСОБА_1 надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, зазначила, що у ОСОБА_3 відсутнє спадкове майно, у зв'язку з чим не зверталась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини(а.с. 114, 152).

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

07.09.2012 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з рішенням від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип та найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_3 , шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених Договором заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Розмір кредитного ліміту встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити його (п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов і Правил).

Своїм підписом ОСОБА_3 підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір (а.с. 10-44).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 помер (а.с. 50).

Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, який зроблено станом на 15.08.2019р., заборгованість за кредитним договором позичальника ОСОБА_3 становить 6600,63 гривень - заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с. 6-9).

Однак, заборгованість за кредитним договором саме станом на дату смерті ОСОБА_3 10.04.2017р. не можливо встановити з наданого розрахунку заборгованості, оскільки зазначено лише суму заборгованості станом на 01.04.2017р. 6607,77грн., а потім вже станом на 12.04.2017р. 6627,77грн.

При цьому, дійсним розміром вимог кредитора можливо вважати 6600,63грн., оскільки він вочевидь є меншим ніж можлива заборгованість станом на дату смерті ОСОБА_3 , а кредитодавець не позбавлений можливості вимагати на свій розсуд будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

24.07.2017р. позивачем була направлена претензія кредитора до Балаклійської державної нотаріальної контори (а.с. 53), із відповіді якої від 11.08.2017р. вбачається, що на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 445/2017 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 , станом на дату відповіді ніхто із спадкоємців з будь-якими заявами про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався (а.с. 54).

25.07.2019р. відповідачам позивачем було надіслано лист-претензію про погашення заборгованості у розмірі 6600,63 гривень (а.с. 55, 56).

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред 'явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.ч. 2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Недотримання кредитором визначених законом строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Як вбачається з матеріалів справи, направляючи 24.07.2017р. Балаклійській державній нотаріальній конторі Харківської області претензію, Банк водночас просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 6600,63грн., а нотаріальна контора в свою чергу повідомила, що у разі звернення спадкоємців на майно померлого ОСОБА_3 їм буде доведено до відома про наявність Вимоги кредитора та про зобов`язання задовольнити її. А вже 25.07.2019р. відповідачам було направлено лист-претензію.

Отже, на підставі ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця пред`явив свої вимоги до спадкоємця у визначені законом строку, надіславши 24.07.2017 року до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області відповідну претензію.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. ст. 1258, 1261-1255 ЦК України.

Згідно ч. 1 , ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ст. ст. 1261, 1263, 1264, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тож позивач зобов`язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , прийняли після нього спадщину, а вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, є такою що відповідає сумі боргу або перевищує її.

Звертаючись до суду з даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилався на ту обставину, що відповідачі, виходячи зі змісту частини третьої статті 1268 ЦК України, є спадкоємцями ОСОБА_3 , які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Дійсно відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно з копіями їх паспортів та відомостей виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 12.12.2019р. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 01.09.2008р. по теперішній час (а.с. 46-49, 75, 77).

З доданої до позовної заяви копії паспорта ОСОБА_3 НОМЕР_1 вбачається, що він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04.09.2008р. (а.с. 45).

Однак, належних та допустимих доказів його реєстрації та проживання за вказаною адресою на момент його смерті позивачем не надано.

Тому відсутні достатні підстави вважати, що відповідачі дійсно спільно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

До того ж позивачем доказів на підтвердження того, що відповідачі по справі належать до кола спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1265 ЦК України, тобто входять до однієї з п`яти черг спадкування, позивачем суду також не надано, як і не надано відповідного заповіту, яким би відповідачі були визначені як спадкоємці.

Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_3 та прийняли в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після його смерті, позивачем наведено не було.

Крім того, відповідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов'язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов'язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов'язки на нового боржника.

Як встановлено судом, спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини протягом шести місяців до нотаріальної контори не звертались, свідоцтва не отримували, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 113).

Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій був також зареєстрований ОСОБА_3 , на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 92-96).

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що після смерті ОСОБА_3 залишилось будь-яке спадкове майно, а як наслідок можливості його одержання відповідачами у спадщину.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В матеріалах справи відсутні дані про належність спадкодавцю на момент його смерті нерухомого майна, тобто відомостей щодо наявності спадкової маси на час відкриття спадщини на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , та вартості одержаного у спадщину майна спадкоємцями, і що вартість спадкового майна, яке прийнято спадкоємцями, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину.

Твердження відповідачів про відсутність майна у ОСОБА_3 , та, як наслідок, неприйняття його відповідачами, позивачем не спростовано.

Враховуючи, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження ані того, що відповідачі є спадкоємцями, ані того, що вони прийняли спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, відсутні дані про те, що спадкодавець залишив після своєї смерті взагалі будь-яке майно у спадщину, його вартості, тому відсутні підстави для покладення на відповідачів обов'язку задовольнити вимоги кредитора померлого.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України

у х в а л и в:

1.Повністю відмовити в позові.

2.Дата складання повного судового рішення 07 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Головуючий В.М. Стригуненко