ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1947/20

Головуючий у першій інстанції - Косач І. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1066/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 липня 2020 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту - 09.07.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах шляхом її скасування,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах шляхом її скасування. В обгрунтування посилався на те, що рішенням суду від 06.09.2005 з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Проте, з серпня 2016 року син ОСОБА_4 проживає з позивачем, усі витрати по його утриманню, включаючи харчування, одяг, сплата за навчаннят та інше, фактично покладено в повному обсязі на позивача, відповідачка лише іноді надає кошти сину, оскільки залишила сина і з 2006 року фактично знаходиться за кордоном та влаштовує своє особисте життя. Життям сина іноді цікавиться, телефонуючи йому з-за кордону, або зустрічається в місті, коли приїздить на деякий час.

В позові ОСОБА_1 посилається, що за виконавчим листом йоиу нараховуються аліменти пропри те, що син фактично проживає з батьком і знаходиться на його утриманні. Розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.08.2018 по 16.02.2020 складає 36795,68 грн.

На підставі викладеного, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на дитину ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом скасування такої заборгованості за період з 01.08.2018 по 16.02.2020 в розмірі 36795,68 грн, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати за розгляд справи в суді та витрати на правову допомогу.

Рішенням Новозаводського районного суду від 03.07.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах шляхом її скасування - задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах у сумі 27782,93 грн, яка виникла за період з 01.08.2018 по 16.02.2020, які стягувались згідно рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06.09.2005 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 6764,00 грн та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що з серпня 2016 року син ОСОБА_4 проживав разом із батьком, та крім того з дідусем та бабусею з боку батька, знаходився на їх утриманні, та з врахуванням заборгованості ОСОБА_1 по виконавчому листу № 2-3121 від 06.09.2005 виданого Новозаводським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 01.08.2018 по 16.02.2020 року, сукупний розмір заборгованості становить 27782,93 грн, а тому ця сума за вказаний період не підлягає стягненню з позивача.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.07.2020 в частині вимог, що задоволено, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

За доводами скарги рішення суду першої інстанції в частині оскарження є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

У скарзі заявник посилається на те, що звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів не пов`язується з обставинами про те, з ким із батьків дитина проживає і хто з них несе витрати по утриманню дитини, тобто наведена в позові ОСОБА_1 обставина не може взагалі слугувати підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявнеості у нього доходу, перебування сина на повному його утриманні, в чому полягала така щомісячна матеріальна допомога та який був її розмір.

Зазначає, що суд першої інстанції звільнив позивача від сплати заборгованості за аліментами, що виникла у період з серпня 2018 по 16.02.2020 за відсутності будь-яких обставин, що мають істотне значення в розумінні ст. 197 СК України та об`єктивно впливали на виникнення такої заборгованості не з вини ОСОБА_1 .

В частині стягнення правової допомоги заявник не погоджується з рішенням місцевого суду, та вказує на те, що у своєму позові ОСОБА_1 зазначав, що сума витрат на правову допомогу, яку позивач вже поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи в майбутньому складає 5000 грн, при цьому попереднього розрахунку суми судових витрат у 5000 грн до справи позивачем не надано. Копії документів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу у 5000 грн та збільшення до 8900 грн відповідачу не надсилались. З посиланням на ч. 4 ст. 141 ЦПК України, у скарзі ОСОБА_2 зазначає, що ні в своїх заявах по суті спору, ні в ході судового розгляду ОСОБА_1 та його представник про зміну розміру витрат на правову допомогу не заявляли, будь-якого обгрунтування на доведення фактичних витрат на правову допомогу у майже вдвічі більшому розмірі, ніж заявлено в позовній заяві, та доказів неможливості передбачити такі витрати на час подання попереднього розрахунку суду не надано.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що сторони від спільного шлюбу мають дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.09.2005 ОСОБА_5 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а.с. 3-4).

Згідно акту від 18.12.2018, складеного в присутності майстра відділу з обслуговування житлового фонду № 2 Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради, за підписами сусідів будинку АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вбачається, що даний акт складено про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає без реєстрації з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з серпня 2016 року та по теперішній час (а.с. 5).

З довідки від 24.01.2020 № 01-07/20 спеціалізованої загальноосвітньої середньої школи № 1 з поглибленим вивченням іноземних мов Чернігівської міської ради Чернігівської області, вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно з 2008 по 2019 рік навчався в спеціалізованій загальноосвітній середній школі № 1 з поглибленим вивченням іноземних мов; зі слів неповнолітнього ОСОБА_4 з 2016 по 2019 рік він постійно проживав з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , який його виховує; батьківські збори та інші шкільні заходи постійно відвідував батько ОСОБА_1 ; мати за цей період не з`являлася (а.с. 7).

Матеріали справи містять копію розрахунку про стан заборгованості зі сплати аліментів від 17.02.2020 № 30865, наданого Новозаводським ВДВС у місті Чернігів Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), з якого вбачається, що заборгованість по виконавчому листу № 2-3121 від 06.09.2005 виданого Новозаводським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, станом на день повноліття дитини становить 63982,48 грн (а.с. 6).

Згідно постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.10.2019, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Зі змісту даної постанови вбачається, що в ході розгляду справи було допитано в якості свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що його мати виїхала за кордон 3-4 роки тому, а він весь час проживає з батьком. Претензій до батька не має, оскільки повністю перебуває на його утриманні і забезпечений усім необхідним (а.с. 24).

В матеріалах справи міститься виписка по картці/рахунку ОСОБА_4 за період з 01.01.2020 - 27.04.2020 (а.с. 38-39) та за період з 01.09.2016 - 01.01.2020 (а.с. 40-65).

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 27.04.2020 № 5900 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 66).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 12 076, 23 грн неустойки за прострочення сплати аліментів (а.с. 97-98).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що з серпня 2016 року син ОСОБА_4 проживав разом із батьком, та крім того з дідусем та бабусею з боку батька, знаходився на їх утриманні, та з врахуванням заборгованості ОСОБА_1 по виконавчому листу № 2-3121 від 06.09.2005 виданого Новозаводським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 01.08.2018 по 16.02.2020 року, сукупний розмір заборгованості становить 27782,93 грн, а тому ця сума за вказаний період не підлягає стягненню з позивача.

З висновком суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Як вбачається в обґрунтування наявності підстав для задоволення вимог для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивач посилався на обставину, що з серпня 2016 до повноліття син проживав разом з ним та повністю перебував на його утриманні, проте положення частини другої статті 197 СК України, передбачає звільнення від заборгованість, яка має місце і виникла у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення.

Установлено, що спірна заборгованість виникла внаслідок безпідставного невиконання ОСОБА_1 , рішення про стягнення аліментів, крім того рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 12 076, 23 грн неустойки за прострочення сплати аліментів (а.с. 97-98).

Межі здійснення цивільних прав визначені статтею 13 ЦК України.

Згідно частин другої та третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У зв`язку із указаним, самі по собі доводи щодо проживання та перебування на утриманні дитини позивачем не є тими істотними обставинами з якими законодавець пов`язує можливість звільнення від заборгованості по аліментах. ОСОБА_1 не позбавлений був можливості з моменту приживання з ним дитини звернутись до суду з відповідним позовом про припинення стягнення аліментів, проте не скористався таким правом, разом з тим не сплачував аліментів за рішенням суду.

Як вбачається, суд першої інстанції встановивши на підставі наданих доказів наявність заборгованості по аліментах, яка виникла внаслідок не сплати аліментів позивачем за визначений період прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для звільнення від заборгованості по аліментах врахувавши лише обставину, щодо проживання дитини з батьком, а також домовленість проживання дитини з дідусем та бабусею з боку батька.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення, проте такі обставини в обґрунтування позову позивачем не заявлялись.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Отже, на батьків покладається обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття, при цьому, при визначенні розміру аліментів у першу чергу слід акцентувати увагу на захисті прав дитини, забезпеченні належних умов проживання та її гармонійному розвитку.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, а тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 липня 2020 року скасувати.

У задоволеннні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах шляхом її скасування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції 1261,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 03.09.2020.

Головуючий Судді: