Постанова

Іменем України

22 липня 2020 року

м. Київ

справа № 528/235/16

провадження № 61-44434св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Сімоненко В.М.,

суддів - Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Наталівська сільська рада Гребінківського району Полтавської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів Кузнєцової О.Ю., Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року Наталівська сільська рада Гребінківського району Полтавської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

З урахуванням уточнень до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що сільська рада є власником спірної земельної ділянки загальною площею 0,02 га, що відноситься до земель загального користування, яка розташована на території с. Олексіївка, Гребінківського району, Полтавської області і є заасфальтованою частиною АДРЕСА_1 .

З серпня 2015 року ОСОБА_1 обгородив парканом вищевказану земельну ділянку і неправомірно використовує її в особистих потребах.

17 вересня 2015 року рішенням сесії Наталівської сільської ради у задоволенні заяви про надання дозволу відповідачу на виготовлення технічної документації для встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення садівництва було відмовлено. Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується актом обстеження земельної ділянки складеного відповідною комісією при виконкомі сільської ради з участю начальника Гребінківського відділення держкомземагенства 04 серпня 2015 року.

Позивач остаточно просив суд зобов`язати ОСОБА_1 звільнити та привести до стану придатного до використання за цільовим призначенням самовільно зайняту земельну ділянку, що відноситься до земель загального користування Наталівської сільради площею 0,0075 га (75 кв.м.) з північного боку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.2,3, 191, т.2, а.с.83).

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 червня 2018 року позовні вимоги Наталівської сільради задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, самовільно зайняту земельну ділянку, що відноситься до земель загального користування Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, площею 0,0075 га (75 кв. м) з північного боку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що фактичні межі земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 , не відповідають межам, визначеним Державним актом та документацією із землеустрою, що свідчить про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня 2018 року рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 червня 2018 року - скасовано.

У задоволенні позову Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у справі відсутні належні та допустимі докази того, що у володінні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка більшою площею ніж та, що значиться у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії 11-ПЛ № 022289 від 17 грудня 1997 року, а також була виділена йому у користування рішенням Наталівської сільради від 25 березня 1993 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2018 року Наталівська сільська рада Гребінківського району Полтавської області подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня 2018 року.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і витребувано з Гребінківського районного суду Полтавської областіцивільну справу № 528/235/16-ц.

У листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просив суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог побудовані на припущеннях та невірному застосуванні норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги те, що земельна ділянка 0,05 га для багаторічних насаджень, надана ОСОБА_1 у користування Державним актом від 1993 року, згодом була включена до земельної ділянки 0,85 га переданої у приватну власність ОСОБА_1 рішенням виконкому Наталівської сільської ради Районних народних депутатів від 02 квітня 1994 року та Державним актом від 1997 року.

Фактично суд апеляційної інстанції узаконив самовільно зайняту відповідачем земельну ділянку та додав йому у користування 0,05 га за рахунок земель сільської ради та вийшов за межі площі, визначеної у Державному акті (0,85 га+0,05=0,90).

Судом апеляційної інстанції не було враховано те, що Генеральний план села не відповідає межам фактичної забудови села, збудованої інфраструктури та прокладеним вулицям і шляхам.

Суд апеляційної інстанції не вірно визначив власників суміжних земельних ділянок до земельної ділянки ОСОБА_1 в результаті чого не прийняв до уваги те, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку- частину заасфальтованої АДРЕСА_1 , яка відноситься до земель комунальної власності, які відповідно до п. а ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України не можуть передаватись у приватну власність.

Висновок суду апеляційної інстанції відносно того, що змінилися методи підрахунку та округлення площі земельної ділянки носять критичний характер та не можуть бути підставою для визнання висновку судової земельно-технічної експертизи як неналежного доказу по справі.

Суд апеляційної інстанції прийняв до уваги довідку Гребінківської РДА від 31 травня 2016 року, яка суперечить відомостям викладеним у Державному акті та технічній документації на землю.

Доводи інших у часників справи

Відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції правильно прийняв до уваги довідку Гребінківської РДА № 01-12/18 від 31 травня 2016 року, яка видана з урахуванням Генерального плану села, який існує на даний час та ніким не скасовано.

Твердження Наталівської сільської ради про те, що спірна земельна ділянка належить до земель загального користування є безпідставним та не підтверджено належним доказами.

При визначенні даного спору головним та визначальним доказом є Генеральний план населеного пункту з позначенням квартальних та внутрішньо квартальних проїздів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що рішенням 9 сесії 21 скликання Наталівської сільради народних депутатів від 25 березня 1993 року ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 0,05 га, що підтверджується архівним витягом №04.4-1/0-15 від 20 серпня 2015 року та архівною довідкою №04.4-1/0-19 від 20 серпня 2015 року (т. 1, а.с. 29).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землі серії 11-ПЛ № 022289 від 17 грудня 1997 року ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,85 га., яка складається з 0,25 га для обслуговування жилого будинку та 0,60 га ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться у с. Олексіївка Наталівської сільської ради Гребінківського району ( т.1, а.с.4).

Відповідно до рішення тридцятої сесії шостого скликання Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області від 17 вересня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у виготовленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,02 га для ведення садівництва із земель загального користування, на якій знаходиться прохід дороги місцевого значення по АДРЕСА_1 між господарським двором та земельною ділянкою ОСОБА_1 . Надходила колективна скарга жителів вулиці Броваря вх.№Ко-02-15/1 від 03 вересня 2015 року та заява начальника ВПЗ села Олексіївка вх.№88 від 23 серпня 2015 року про порушення маршруту листоноші, який затверджений та погоджений начальником ЦПЗ №3 01 березня 2011 року. Зобов`язано ОСОБА_1 розгородити самовільно загороджений пішохідний прохід до 15 жовтня 2015 року (а.с.6). Також рішенням від 17 вересня 2015 року ОСОБА_1 рекомендовано розгородити самовільно зайняту земельну ділянку (т. 1 а.с.96).

Постановою Гребінківського районного суду Полтавської області №528/1086/15-а від 15 серпня 2016 року рішення тридцятої сесії шостого скликання Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області визнано незаконним та скасовано (т. 1 а.с.22-24).

Виконавчий комітет Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області звернувся до ФОП « ОСОБА_2 » 16.03.2016 року №02-26/44 з проханням провести роботи по відновленню меж АДРЕСА_1 в районі господарського двору (току) та житлового будинку АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.36). Рішенням четвертої сесії сьомого скликання Наталівської сільської ради від 28 березня 2016 року вирішила провести відновлення меж ліцензованим виконавцем між землями сільської ради та земельної ділянкою по АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.37).

Відповідно до вказаного звернення були проведені землевпорядні роботи по відновленню меж АДРЕСА_1 в районі господарського двору (току) та житлового будинку АДРЕСА_2 , після проведення яких було виявлено, що межі приватизованої ОСОБА_1 земельної ділянки не відповідають державному акту в натурі (на місцевості), що зображено на схемі яка додається до листа (т. 1 а.с.38-39).

Згідно довідки Гребінківської районної державної адміністрації №01-12/18 від 31 травня 2016 року земельна ділянка, розміщена в АДРЕСА_2 , згідно Генерального плану села належить до земель громадської та житлової забудови. Такі землі надаються для обслуговування житлових будинків та ведення особистого сільського господарства. Рішенням Наталівської сільради дана земельна ділянка була надана для будівництва житлового кварталу в кількості 5 житлових індивідуальних будинків. З північної сторони згідно Генерального плану села розташована територія колишнього колгоспного току з твердим покриттям. Проектом села не передбачено вулиці з північної сторони домоволодіння ОСОБА_1 . У зв`язку з цим Наталівською сільрадою у 1993 році вказана земельна ділянка передана ОСОБА_1 для розширення особистого сільського господарства, де був закладений фруктовий сад та виготовлена землевпорядна документація на землекористування (т.1 а.с. 91).

Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 26 травня 2016 року з часу видачі ОСОБА_1 державного акту серії 11-ПЛ № 022289 від 17 грудня 1997 року змінилися методи підрахунку(округлення) площі.

По справі було проведено судову земельно-технічну експертизу.

За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №141/08/2017 від 01 серпня 2017 року було складено відповідний висновок, згідно з яким фактичні межі земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_2 , належної на праві власності ОСОБА_1 , згідно фактичного використання не відповідають її межам, визначеним Державним актом та документацією із землеустрою. Найбільшою величина невідповідностей є з північного боку. Орієнтовний розмір розбіжностей досягає 1,74 метра. Площа фактичного використання земельної ділянки є більшою від визначеної правовстановлюючими документами на 0,0075 га (75 м.кв). В іншій частині розбіжності також наявні, при цьому, такі є незначними, а конфігурація земельної ділянки є наближеною до визначеної державним актом та документацією із землеустрою.

Графічно орієнтовна невідповідність меж земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 має наступний вигляд (червоним кольором позначено конфігурацію, довжини ліній та площу досліджуваної земельної ділянки згідно державного акту (документації із землеустрою), синім кольором - конфігурацію, довжини ліній та площу досліджуваної земельної ділянки згідно фактичного використання, зеленим кольором на малюнку заштрихована орієнтовна територія невідповідності між конфігураціями земельної ділянки).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у справі відсутні належні та допустимі докази того, що у володінні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка більшою площею ніж та, що значиться у Державному акті на право приватної власності на землі серії 11-ПЛ № 022289 від 17 грудня 1997 року, а також була виділена йому рішенням Наталівської сільради від 25 березня 1993 року у користування.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції є неправильними з огляду на наступне.

Так, частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, яка відповідно до статті 193 ЗК України містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спірні правовідносини виникли щодо земельної ділянки площею 0,02 га, розташованої на території с. Олексіївка Гребінківського району Полтавської області, яка межує з північної сторони земельної ділянки ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом, Наталівська сільська рада посилалась на те, що спірна земельна ділянка, а саме заасфальтована частина АДРЕСА_1 , належить до земель комунальної власності, як землі загального користування, а ОСОБА_1 самовільно, безпідставно та неправомірно використовує вказану земельну ділянку перегородивши її парканом.

Судами було встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землі серії 11-ПЛ № 022289 від 17 грудня 1997 року ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,85 га., а саме 0,25 га для обслуговування жилого будинку та 0,60 га ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться у с. Олексіївка Наталівської сільської ради Гребінківського району.

По справі було проведено судову земельно-технічну експертизу.

За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №141/08/2017 від 01 серпня 2017 року було складено відповідний висновок, згідно з яким фактичні межі земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 , згідно фактичного використання не відповідають її межам, визначеним Державним актом та документацією із землеустрою. Найбільшою величина невідповідностей є з північного боку. Орієнтовний розмір розбіжностей досягає 1,74 метра. Площа фактичного використання земельної ділянки є більшою від визначеної правовстановлюючими документами на 0,0075 га (75 м.кв). В іншій частині розбіжності також наявні, при цьому, такі є незначними, а конфігурація земельної ділянки є наближеною до визначеної державним актом та документацією із землеустрою.

Графічно орієнтовна невідповідність меж земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 має наступний вигляд (червоним кольором позначено конфігурацію, довжини ліній та площу досліджуваної земельної ділянки згідно державного акту (документації із землеустрою), синім кольором - конфігурацію, довжини ліній та площу досліджуваної земельної ділянки згідно фактичного використання, зеленим кольором на малюнку заштрихована орієнтовна територія невідповідності між конфігураціями земельної ділянки).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судова земельно-технічна експертиза, яка була прийнята до уваги судом першої інстанції була проведена без врахування рішення 9 сесії 21 скликання Наталівської сільради народних депутатів від 25 березня 1993 року, яким ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку площею 0,05 га.

Однак вказаний висновок суду апеляційної інстанції не відповідає зібраним у матеріалах справи доказам та встановленим судами обставинам справи.

Так, відповідно до рішення 9 сесії 21 скликання Наталівської сільської ради народних депутатів від 25 березня 1993 року ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 0,05 га, що підтверджується архівним витягом №04.4-1/0-15 від 20 серпня 2015 року та архівною довідкою №04.4-1/0-19 від 20 серпня 2015 року.

Відповідно до довідки Гребінківської районної державної адміністрації №01-12/18 від 31 травня 2016 року Наталівською сільською радою у 1993 році вказана земельна ділянка передана ОСОБА_1 для розширення особистого сільського господарства, де був закладений фруктовий сад та виготовлена землевпорядна документація на землекористування.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 022289 від 17 грудня 1997 року вбачається, що до наданої ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0,85 га увійшло 0,05 га земель багаторічних насаджень.

Вказане свідчить, що земельна ділянка відведена у 1993 році ОСОБА_1 для багаторічних насаджень (саду) 0,05 га згодом увійшла до земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 у приватну власність площею 0,85 га відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 17 грудня 1997 року.

Таким чином, судова земельно-технічна експертиза, яка була прийнята до уваги судом першої інстанції була проведена з урахуванням всієї необхідної технічної документації, а тому відхилення її висновків судом апеляційної інстанції є необґрунтованим.

З вказаного слідує, що спірна земельна ділянка розміром 0,02 га не увійшла до земельних ділянок наданих ОСОБА_1 рішенням сільської ради у 1993-1994 роках.

Суд апеляційної інстанції вказаного не прийняв до уваги у результаті чого дійшов помилкового висновку про те, що у користуванні ОСОБА_1 одночасно перебувала земельна ділянка 0,85 га та земельна ділянка 0,05 га, до числа яких увійшла земельна ділянка 0,02 га, та використовується ОСОБА_1 правомірно.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги правильно виходив з того, що фактичні межі земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 , не відповідають межам, визначеним Державним актом та документацією із землеустрою, що свідчить про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, що потягло за собою помилкове скасування обґрунтованого та законного рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 409 ЦПК України (у редакції станом на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має, зокрема, право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду апеляційної інстанції скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області підлягають стягненню з ОСОБА_1 понесений нею судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3524 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 409, 416 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня 2018 року скасувати.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 червня 2018 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області понесений нею судовий збір за подання касаційної скарги 3524 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик