ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2020 року м. Кропивницький

справа № 385/1412/17

провадження № 22-ц/4809/81/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Гайворонська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Гайворонська міська рада Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, за правилами спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2019 року у складі судді Панасюка І.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням наступних уточнень, останнє з п`яти (а.с. 92-97, том 2) , просила визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 287-р від 05.07.2004 «Про затвердження акту державної технічної комісії про готовність садибного житлового будинку ОСОБА_4 до експлуатації»; визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Гайворонської міської ради № 635 від 21.10.2004 про затвердження та видачу ОСОБА_4 свідоцтва № 4017 від 08.11.2004 на право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво № 4017 від 08.11.2004 на право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_4 ; зобов`язати Гайворонську районну державну адміністрацію Кіровоградської області, Гайворонську міську раду Кіровоградської області та реєстраційну службу Гайворонського районного управління юстиції Кіровоградської області, оформити право власності житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 на фактичного власника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням виконкому Гайворонської міської ради № 86 від 25.01.1995, позивачці було виділено для індивідуального будівництва земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 . Після виготовлення будівельного паспорту, вона отримала земельну ділянку в натурі та разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почал будівництво житлового будинку, яке закінчили в кінці 1997 року, у зв`язку з чим було оформлено будинкову книгу, в якій позивач зазначена як власник будинку та в січні 1998 року в даний будинок прописалася сама особисто та прописала і посилила проживати свою доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свого колишнього зятя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та свого онуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В квітні 1999 року в зазначеному будинку позивач зареєструвала і свого неповнолітнього на той час сина, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зазначає, що житловий будинок по АДРЕСА_1 та господарські будівлі: літня кухня, погріб, хлів, гараж - були збудовані протягом 1995 року - 2003 року, за її з чоловіком власні кошти.

В кінці жовтня на початку листопада 2003 року, позивач на прохання зятя ОСОБА_2 передала йому усі наявні в неї на домоволодіння документи, в тому числі і усю технічну документацію на будинок та господарські споруди. Користуючись необізнаністю позивачки ОСОБА_2 пояснив їй, що для остаточного оформлення права власності на будинок необхідно передати документи йому, так як він є фахівцем з даного питання, оскільки його брат працює землевпорядником, а відповідно зможе швидко та якісно здійснити всі необхідні дії для оформлення права власності на будинок.

Після передачі документів ОСОБА_2 неодноразово просив позивачку підписати різні документи. Усі дії по переоформленню документів на домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 робив без відома позивача зі своїм рідним по матері братом ОСОБА_8 , який на той час працював спеціалістом - землевпорядником в Гайворонській міській раді.

Після чого відповідач ОСОБА_2 почав створювати у сім`ї такі умови, що її дочка відповідач ОСОБА_3 не змогла проживати з ним і рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2015 даний шлюб було розірвано.

ОСОБА_2 почав погрожувати дочці позивача, що розділить будинок, а її вижене на вулицю, у зв`язку з чим вона вирішила звернутися до суду за захистом порушеного права.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивоване тим, що судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено доказів, того, що неправомірними діями відповідачів було порушено особисті немайнові права позивача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм процесуального та матеріального права, а саме ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Вказує, що твердження суду, що докази відносно виготовлення технічної документації ОСОБА_1 в бюро капітального будівництва на житловий будинок по АДРЕСА_1 та відведення земельної ділянки в натурі в Гайворонській міській раді Кіровоградської області відсутні та позивачем суду не надано не відповідає дійсності. Позивачем до суду було надано лист Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» Гайворонського РЕМ від 25.03.2019 року, разом із копією заяви ОСОБА_1 , яким підтверджено, що за заявою ОСОБА_1 від 20.10.1997 їй було погоджено підключення однофазної напруги, відповідно до дозволу на підключення №957 від 20.10.1997. Це підтверджує, що станом на 20.10.1997 року будинок по АДРЕСА_1 вже був побудований. В дозволі від 20.10.1997 за № 957, чітко зазначено, що ОСОБА_9 дозволяє підключення внутрішніх проводок до будівельного житлового приміщення до РЕС по АДРЕСА_1 . (т. 2, а.с. 137).

Також підтвердженням того, що будинок по АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_1 , підтверджено домовою книгою для прописки громадян, від 1998 року, в якій були зареєстровані за вказаною адресою ОСОБА_1 : 1998 року та її члени сім`ї .(т. 2, а.с. 99-100).

Вказує, що суд в своєму рішенні зазначив, що в архівних матеріалах протоколів виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області за листопад 2003 року, які були досліджені в судовому засіданні міститься оригінал заяви ОСОБА_1 від 19.11.2003, в якій вона просить відмінити рішення виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 25.01.1995 №86 про виділення земельної ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 , оскільки на даний час не має змоги проводити будівництво. Зазначає, що дане твердження не відповідає дійсності, оскільки у 1999 році будинок по АДРЕСА_1 був побудований та готовий до експлуатації, на підставі виготовленого нею будівельного паспорту, однак не оформлений у зв`язку із відсутністю у неї коштів.

Крім того, факт підтвердження, що брат відповідача ОСОБА_8 працював землевпорядником Гайворонської міської ради Гайворонського району Кіровоградської області впродовж 2003-2004 років, підтверджений листом Гайворонської міської ради за №02-29/151 від 09.04.2019 (міститься в матеріалах справи). Тобто на момент оформлення права власності на відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_8 був на посаді землевпорядника Гайворонської міської ради Гайворонського району Кіровоградської області та мав можливість посприяти швидкому оформленню спірного домоволодіння.

Додатковим документальним доказом підробки заяв від імені ОСОБА_1 і ОСОБА_4 є той беззаперечний факт, що як і під час умовної подачі ОСОБА_4 заяви від 19.11.2003 за № 696 так і при прийнятті рішення № 657 від 20.11.2003 «Про виділення земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4 » були допущені суттєві помилки, що свідчить про незаконність прийнятих вищезазначених рішень, розпоряджень та дозволів та незаконність і самого Свідоцтва № 4017 від 08.11.2004 на право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , оскільки фактично повинні бути видані на ім`я ОСОБА_4 .

Звертає увагу суду, що при дослідженні судом письмових доказів, підтвердженням того, що документи були підроблені ОСОБА_10 зазначила, що заява про визнання права власності від 19.10.2004 на ім`я міського голови ОСОБА_11 написана не її почерком та в заяві підпис виконаний не нею. На підтвердження підробленої заяви, вона заявила до суду клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. Позивач підтримала дане клопотання. Проте судом було відмовлено у проведенні почеркознавчої експертизи, чим порушено принцип змагальності, а саме ст. 12 ЦПК України.

Позивач просила скасувати рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

10.12.2019 ОСОБА_1 подала до апеляційного суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання: чи виконаний текст документу заяви від 19.10.2004 про визнання права власності на ім?я міського голови ОСОБА_12 ОСОБА_4 чи іншою особою? Чи виконаний підпис в заяві від 19.10.2004 про визнання права власності на ім?я міського голови ОСОБА_12 ОСОБА_4 чи іншою особою?

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_10 зазначила, що повністю підтримує вимоги позивача та погоджується з доводами апеляційної скарги, просить задовольнити її в повному обсязі та скасувати рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2019 року.

Інші учасники справи правом подачі відзиву відповідно до ст.360 ЦПК України не скористалися, що не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник відповідача Пустовойт А.В. визнала позов, просила апеляційну скаргу задовольнити, представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав. Інші відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Рішенням Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 25.01.1995 № 86 було виділено земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 для індивідуального житлового будівництва та ОСОБА_1 було зобов`язано до 28 лютого 1995 року в управлінні головного архітектора району виготовити необхідну технічну документацію, а начальника капітального будівництва при міськвиконкомі разом з інженером техбюро відвести земельну ділянку в натурі (т. 2 а.с. 98).

Докази відносно виготовлення технічної документації ОСОБА_1 в бюро капітального будівництва на житловий будинок по АДРЕСА_1 та відведення земельної ділянки в натурі в Гайворонській міській раді Кіровоградської області відсутні та позивачем суду не надано.

Також позивачем не наданий суду дозвіл на проведення будівельних робіт інспекції ДАБК, відсутність якого унеможливлювало проведення будь-яких законних будівельних робіт з боку ОСОБА_1 .

Крім того, в архівних матеріалах протоколів виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області за листопад 2003 рік, які були досліджені в судовому засіданні міститься оригінал заяви ОСОБА_1 від 19.11.2003, в якій вона просить відмінити рішення виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 25.01.1995 № 86 про виділення земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1 , оскільки на даний час не має змоги проводити будівництво.

19.11.2003 до Гайворонської міської ради Кіровоградської області звернулась відповідач ОСОБА_4 із проханням про виділення їй земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1 для індивідуального житлового будівництва, що підтверджується оригіналом заяви яка знаходиться в архівних матеріалах протоколів виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області за листопад 2003 рік, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до поданих заяв ОСОБА_1 і ОСОБА_13 , членами виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 20 листопада 2003 року було прийнято рішення № 656 про вилучення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_1 в ОСОБА_1 і відмінено рішенні Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 25 січня 1995 року №86 та прийнято рішення від 20 листопада 2003 року №657 про виділення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_1 ОСОБА_14 , що не оспорювалося сторонами.

Докази, які б підтверджували причетність до прийняття даних рішень колишнім землевпорядником Гайворонської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_8 та відповідачами в матеріалах справи відсутні та позивачем в судовому засіданні не надані.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Рішення виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 20.11.2003 №656 та №657 були прийняті в межах та у відповідності до діючих норм чинного законодавства, твердження позивача про їх фіктивність є хибним, необґрунтованим і таким, що не містить юридичного підтвердження.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина сьома статті 319 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 321 ЦК України).

Згідно із частиною другою статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація права спільної сумісної власності на новостворений об`єкт нерухомості - спірний будинок свідчить про закінчення його будівництва та підтверджує право власності кожного зі співвласників на зазначений об`єкт.

Рішенням Гайворонської міської ради від 20 листопада 2003 року №657 про виділення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею, 0,10 га по АДРЕСА_1 . (а.с. 30, том 1)

03 лютого 2004 року Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю, ОСОБА_4 надано Дозвіл №1/04 на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 . (а.с. 32, том 1)

Згідно Акта державної технічної комісії №17/04 від 23.06.2004 пред`явлений до здачі житловий будинок по АДРЕСА_1 визнано таким, що готовий до експлуатації. (а.с. 33, том 1)

21 жовтня 2004 року, виконавчим комітетом Гайворонської міської ради, видано ОСОБА_4 свідоцтво № НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . (а.с. 36, том 1)

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29.12.2015, яке набрало законної сили, встановлено факт, що під час перебування в шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 побудували будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є їхньою спільною сумісною власністю.

Цим же рішенням суду, за кожною із сторін визнано право власності на Ѕ частку зазначеного будинку.

Таким чином, житловий будинок по АДРЕСА_1 побудовано в період перебування ОСОБА_15 та ОСОБА_2 в шлюбі і є їх спільною частковою власністю.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що спірний будинок належить ОСОБА_1 , оскільки був побудований нею, і шляхом обману з боку колишнього зятя ОСОБА_2 був оформлений на її дочку ОСОБА_15 не ґрунтуються на доказах та законі.

Зокрема, ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Виконавчого комітету Гайворонської міської ради № 656 від 20.11.2003 у неї було незаконно вилучено земельну ділянку, надану їй раніше для будівництва будинку по АДРЕСА_1 .

Проте вказана обставина нею не доведена, оскільки зазначене рішення було прийнято виконкомом ради на підставі поданої нею письмової заяви (а.с.28, том 1). Твердження, що згадане рішення не підписане міським головою також спростовано оглядом його оригіналу в судовому засідання.

Не свідчить про недійсність офіційних документів (рішення Гайворонської міської ради від 20 листопада 2003 року №657, Дозвіл №1/04 Інспекції державного архітектурно будівельного контролю, Акт державної технічної комісії №17/04 від 23.06.2004, свідоцтво №4017 про право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 тощо) й посилання в апеляційній скарзі на допущені при їх оформленні помилки в написанні імені ОСОБА_4 - ОСОБА_16 , а не як правильно - ОСОБА_16 , оскільки фактично це є одна і та ж людина.

Тези апеляційної скарги про те, що при ухваленні рішення суд не звернув уваги на те, що у 1997 році Гайворонським РЕМ було надано дозвіл на підключення однофазової напруги та внутрішньої проводки в будинку по АДРЕСА_1 та, що за цією адресою у 1998 році вже були зареєстрованими позивач та члени її сім`ї не є доказом того, що будинок було побудовано у 1997 році.

Також, не свідчить про недійсність свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 й те, що заява на його видачу написана не ОСОБА_15 , а іншою особою від її імені.

Інші доводи апеляційної карги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскарженій частині - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2020 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко