Справа № 263/8407/20
Провадження № 2/263/2022/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Кияна Д.В., за участю секретаря судового засідання Рябова С.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.

29.07.2020 р. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач в позові просив справу розглянути справу за його відсутності

Представник відповідача Головного управління ДПС у Донецькій області надав до суду відзив проти позову та клопотання про передачу справи до Донецького окружного адміністративного суду.

Представник відповідача Державної казначейської служби надав до суду заяву, в якій не заперечував проти призначення справи до судового розгляду по суті та просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 21 КАС України, у редакції Закону України від 1 січня 2016 року, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень, й вони мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказане вище співпадає з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 234/14299/15-ц.

Отже, виник спір про цивільне право, предметом якого є майнова вимога позивача відшкодування моральної шкоди. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

У справі проведено підготовче судове засідання за правилами, встановленими ст.ст.197,198 ЦПК України, в ході якого: з`ясовано, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові, встановлено порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, з`ясовано розмір заявлених сторонами судових витрат; визначено дату проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

Підстави для колегіального розгляду справи, передбачені ст.34 ЦПК України, відсутні.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України за наслідками підготовчого провадження суд постановляє ухвалу, зокрема про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду. В ухвалі про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду зазначається, які підготовчі дії проведені, і встановлюються дата, час та місце розгляду справи.

Підстав для залишення позовної заяви без розгляду, зупинення провадження у справі чи закриття провадження у справі немає.

За результатами підготовчого судового засідання суд вважає за необхідне закрити підготовче провадження та призначити справу досудового розгляду по суті.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.197, 198, 200 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Донецькій області відмовити.

Закрити підготовче провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.

Призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади до судового розгляду по суті на 15 жовтня 2020 року о 10-30 год.

Справу розглядати одноособово.

У судове засідання викликати сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Киян