Дата документу 07.08.2020
Справа № 937/3418/20
Провадження № 2/937/1946/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Колодіної Л.В.,
при секретарі Арифовій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном,
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування однокімнатною квартирою, загальною площею 38,6 кв.м, житловою площею 19,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зняти їх з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, стягнути солідарно з відповідачів на їх користь витрати по сплаті судового збору.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Згідно ст.37 ЗУ «Про іпотеку» АТ «Альфа Банк» було оформлено право власності на: однокімнатну квартиру, загальною площею 38,6 кв.м, житловою площею 19,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_3 . Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Альфа Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 4.5.3. Договору іпотеки від 21.08.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне про реєстрацію права власності від 27.04.2020 р. № 207639481, було зареєстровано право власності за АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», а саме на однокімнатну квартиру, загальною площею 38,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, законним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є АТ «Укрсоцбанк» з 15 жовтня 2019 року АТ «Альфа Банк». Втративши право власності на квартиру, відповідач втратив відповідно до ст. 317 ЦК України право користування. Згідно Довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 21.02.2020 про реєстрацію місця проживання, в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у квартирі, колишній власник, продовжує користуватися нею та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії Відповідачів створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, на позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомлення про вручення поштового відправлення з особистим підписом, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.
Згідно ст.37 ЗУ «Про іпотеку» АТ «Альфа Банк» було оформлено право власності на: однокімнатну квартиру, загальною площею 38,6 кв.м, житловою площею 19,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне про реєстрацію права власності від 27.04.2020 р. № 207639481, було зареєстровано право власності за АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», а саме на однокімнатну квартиру, загальною площею 38,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 21.02.2020 про реєстрацію місця проживання, в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, натомість, як правильно зазначив суд першої інстанції, у спосіб, прямо визначений законом.
Права власника житлового будинку або квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Тому у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. В той же час такі вимоги мають відповідати та можуть бути реалізовані виключно за передбаченою законом процедурою.
Набуття позивачем у власність спірної квартири відбулось відповідно до ст.ст. 37,38 Закону України „Про іпотеку то позивач повинен був бути обізнаним про обтяження квартири у вигляді реєстрації та проживання попереднього власника та членів його сім`ї.
Такі обтяження можуть бути подолані лише шляхом, встановленим законом з дотриманням загальних засад цивільного законодавства, зокрема, добросовісності, розумності та справедливості.
За ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Розглядаючи справу «Кривіцька та Кривіцький проти України» (№ 8863/06), ЄСПЛ у рішенні від 02 грудня 2010 року установив порушення статті 8 Конвенції, зазначивши, що в процесі прийняття рішення щодо права заявників на житло останні були позбавлені процесуальних гарантій. Установлено порушення національними судами прав заявників на житло, оскільки суди не надали адекватного обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та не здійснили оцінку виселення в контексті пропорційності застосування такого заходу.
Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 569/4373/16-ц (провадження № 14-298цс19) у постанові від 21 серпня 2019 року дійшла висновку, що не є підставою для виселення членів сім`ї власника квартири, у тому числі й колишніх, сам факт переходу права власності на це майно до іншої особи без оцінки законності такого виселення, яке по факту є втручанням у право на повагу до житла у розумінні положень статті 8 Конвенції, на предмет пропорційності у контексті відповідної практики ЄСПЛ.
Отже, право на житло є конституційним правом людини, яке гарантується Основним Законом України, Конвенцією, а тому позбавлення цього права, в тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, можливо лише на підставі закону, мати легітимну мету та відповідати принципу пропорційності втручання.
Суд ураховує, що позивач міг передбачити характер та вагу обтяження його майбутньої нерухомості та не здійснив достатньої належної обачності при реєстрації права власності.
Також суд бере до уваги, що визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом поставить під загрозу соціальний статус останніх, які можуть стати безхатченками, втративши право користування житлом.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України стаття 5 ЦПК України.
Як проголошено у статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Ураховуючи наведене та зважаючи на те, що єдиною підставою визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстраційного обліку зазначено зміну власника, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову.
В своєму позові позивач посилався на ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. В той же час дана норма не встановлює такої дії, як визнання особи такою, що втратила права користування житлом. Більш того, вказана норма регламентує лише порядок реєстрації/зняття з реєстрації осіб, які набули або втратили право на житло, в той час як набуття або втрата права на користування житлом регламентується спеціальними нормами, які мають відповідні підстави, процедуру та наслідки.
За таких обставин суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд
В задоволені позову Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном, - відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач Акціонерне Товариство «Альфа-Банк», ЄДРПОУ - 23494714, МФО 300346, місцезнаходження: м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя: Л.В.Колодіна