ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 серпня 2020 року

м.Харків

справа № 643/10618/19

провадження № 22-з/818/254/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Постановою Харківського апеляційного суду від 28 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року залишено без змін.

29 липня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про компенсацію їй понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3 290 грн. Просила судове засідання щодо компенсації судових витрат проводити у її відсутність та відсутність її представника.

Обговоривши доводи клопотання, судова колегія вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що 12 травня 2020 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Ліга Сова» укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги - адвокатських послуг (а.с.258 т.1). Сторонами договору погоджено, що вартість послуг за цим договором, форма розрахунків та порядок оплати зазначаються сторонами у додатковій угоді до цього Договору.

12 травня 2020 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Ліга Сова» була укладена додаткова угода до вищевказаного Договору (а.с.21 т.2). Сторони погодили, що п.3.1. Договору від 12.05.2020 року слід викласти в наступній редакції: «За представництво інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції по справі № 643/10618/19, сторонами якої є ОСОБА_2 (відповідач), П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора (третя особа) та Клієнт, Клієнт зобов`язаний сплатити виконавцю 2500 грн. протягом п`яти календарних днів з дня отримання рахунку.

Того ж дня, 12 травня 2020 року ОСОБА_1 було сплачено 2 500 грн., як оплату за юридичні послуги (а.с.22 т.2).

Обгрунтовуючи клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу, ОСОБА_1 просила стягнути на її користь 3290 грн., з яких:

-2500 грн. - витрати на правову допомогу;

-790 грн - витрати по сплаті послуг Бюро переводів та нотаріальне посвідчення перекладу документів.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно до ч. 3 ст. 133, ст. 140, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, особа, як понесла витрати, пов`язані з витребуванням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, має право вимагати відшкодування цих судових витрат за рахунок іншої сторони.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 лише витрат на правову допомогу у розмірі 2 500 грн. А витрати, які понесені позивачкою на переклад та нотаріальне посвідчення перекладу документів, - не можна вважати витратами, пов`язаними з розглядом справи.

У зв`язку з цим клопотання ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 про понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 12.08.2020 року.