Справа № 4087/2303/20-ц
Провадження № 2/408/222/20
УХВАЛА

про залишення заяви

про видачу судового наказу без руху

12 серпня 2020 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 .

Згідно п.5 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідо до ч.2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Положеннями ч.2 ст. 169 ЦПК України передбачено, що одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 163 ЦПК до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже зі змісту вищевказаних норм ЦПК України слідує, що заявник зобов`язаний додати до заяви про видачу судового наказу всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а також надати копії заяви та всіх додатків для боржника.

Однак при вивченні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу та додатків до неї судом встановлено, що заявником до копії заяви про видачу судового наказу для боржника не додано копій паспорту та РНОКПП заявника та боржника, що є порушенням вищевказаних норм ЦПК України.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне заяву про видачу судового наказу залишити без руху, надавши заявникові строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви про видачу судового наказу без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. ст. 258-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - залишити без руху.

Для усунення недоліків заявникові надати строк терміном десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви про видачу судового наказу без руху.

Роз`яснити заявникові, що у разі не усунення недоліків в строк наданий судом, заява про видачу судового наказу буде вважатись неподаною і буде повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику за вказаної ним адресою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В.Булгакова