Провадження № 22-ц/824/7949/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 серпня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Катана Трейдінг» на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Катана Трейдінг» про захист прав споживача та відшкодування збитків і моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що 25 липня 2019 року він замовив у відповідача через інтернет-магазин ТОВ «Kasta» смартфон Prestigio S Max 7610 3/32 GB. Даний смартфон був доставлений кур`єром 26 липня 2019 року згідно замовлення № M31S0F8 від 25 липня 2019 року за його адресою: АДРЕСА_1 . Смартфон був запечатаний в «оригінальній» упаковці фірми-виробника і за інформацією кур`єра батарея смартфону не була заряджена, що унеможливлювало його тестування при одержанні. Цього ж дня після виявлення неможливості зарядки батареї смартфона він повернув його відповідачу за квитанцією б/н від 26 липня 2019 року. У квитанції зазначено, що повернення коштів за повернутий товар буде розглянуто протягом 3 днів. 31 липня 2019 року на свою електронну пошту від інтернет-магазину відповідача він отримав листа, про те, що повернення товару за замовленням № M31S0F8 прийняте складом відповідача, а кошти за товар будуть перераховані на його картку протягом 3 днів. Після чого він придбав інший телефон в іншому магазині.

Вказував, що 29 серпня 2019 року, тобто більше ніж через місяць йому зателефонував представник відповідача та повідомив, що телефон відремонтовано і став вимагати його адресу для відправки смартфона. 30 серпня 2019 року він отримав на свою електронну адресу лист від відповідача з економічними погрозами про можливі заходи у разі, якщо не забере відремонтований смартфон.

Зазначає, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач зобов`язаний був передати йому смартфон належної якості, тобто, придатний для роботи, а не бракований, який пізніше було відремонтовано. Зазначає, що відповідачем не було виконано термін повернення грошових коштів за повернутий смартфон, а інформацію про виявлені сервісним центром недоліки та їх усунення відповідач надав лише через 34 календарних дні. Вказує, що повернення ним смартфону відповідачу згідно квитанції б/н від 26 липня 2019 року свідчить про розірвання договору купівлі-продажу смартфона та про

- 2 -

зобов`язання відповідача повернути 2738 грн., сплачених за смартфон, і відшкодування усіх витрат.

Окрім того, зазначає, що внаслідок придбання неякісного товару йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає в душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими і як наслідок погіршенні здоров`я. Близькі та оточуючі докоряли йому з приводу купівлі неякісного товару. Мусив звертатись до експертних установ для проведення експертизи, за правовою допомогоюдо юристів і адвокатів, а також до суду, що також негативно позначилось на майнову шкоду. Спричинену моральну шкоду оцінив в сумі 100000 грн. У зв`язку з наведеним просив суд стягнути з відповідача на його користь 2738 грн. сплачених ним за смартфон Prestigio S Max 7610 3/32 GB та моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 13 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Катана Трейдінг» на користь ОСОБА_1 сплачені за смартфон кошти у розмірі 2738 та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач позивач ТОВ «Катана Трейдінг» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована хибністю висновків про те, що мало місце повернення товару позивачем і розірвання договору купівлі-продажу. Вважає, що фактично відбулася передача позивачем товару неналежної якості для подальшого направлення в сервісний центр з метою виявлення недоліків і їх усунення, що повністю відповідає умовам «Угоди користувача», розміщеним на веб-сайті відповідача і згідно яких обов`язковою умовою повернення товару є встановлення сервісним центром наявності істотного недоліку, чого не встановлено. Рішення не відповідє вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Суд невірно застосував положення ст.ст.12,13 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої споживач може розірвати договір, укладений поза офісним приміщенням за сукупності певних умов, які відсутні. Окрім того, суд не врахував відсутність у матеріалах справи доказів про заподіяння позивачу моральної шкоди. При вирішенні вимог в цій частині судом не застосовано Закон України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», який регулює підстави відшкодування. Суд не звернув ваги, що ні закон ні укладений між сторонами договір не передбачають відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 , якому копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги з додатками направлені у встановленому законом порядку, відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, встановлений ст.371 ЦПК України строк розгляду апеляційних скарг продовжено на строк дії такого карантину. Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року, встановлені попереднім законом строки закінчуються через 20 днів після набарання чинності цим законом, який набрав чинності 17 липня 2020 року.

Отже, 06 серпня 2020 року строк на який продовжено розгляд апеляційної скарги закінчив перебіг.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною

- 3 -

позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 102738 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справиздійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 липня 2019 року позивач замовив у відповідача через інтернет-магазин ТОВ «Kasta» смартфон Prestigio S Max 7610 3/32 GB.

26 липня 2019 року вказаний смартфон був доставлений кур`єром згідно замовлення № M31S0F8 від 25 липня 2019 року за місцем проживання позивача на АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, тобто 26 липня 2019 року, після виявлення неможливості зарядки батареї смартфона і його роботи позивач повернув смартфон відповідачу за квитанцією б/н від 26 липня 2019 року, в якій відповідач вказав, що повернення коштів за повернутий товар буде розглянуто ним протягом 3 днів.

31 липня 2019 року на електронну пошту позивача від інтернет-магазину відповідача надійшов лист, про те, що повернення товару за замовленням № M31S0F8 прийняте складом відповідача, а кошти за товар будуть перераховані позивачу на картку протягом 3 днів.

01 серпня 2019 року позивач направив відповідачу листа про свою згоду на повернення коштів та вказав номер банківської картки.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи вимоги в частині стягнення на користь позивача сплачених ним за смартфон коштів у розмірі 2738 грн., суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки доведеністю факту розірвання договору купівлі-продажу. При цьому суд виходив з того, що повернення позивачем відповідачу смартфона згідно квитанції б/н від 26 липня 2019 року та лист відповідача від 31 липня 2019 року, в якому відповідач зазначив про повернення коштів протягом 3 днів свідчить про погодження сторонами розірвання договору купівлі-продажу

- 4 -

смартфона та обов`язок відповідача повернути кошти за придбаний товар.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Згідно зі ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.1 ст.8 цього Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до п.12 ст.1 цього Закону істотним недоліком є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

З огляду на те, що закон надає позивачу право розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплачених коштів, а також враховуючи, що цей факт знайшов своє підтвердження, суд першої інстанції обгрунтовано задоволив вимоги про стягнення з відповідача отриманих за договором коштів.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності встановлення судом обставин справи, зокрема, що фактично відбулося не повернення позивачем товару неналежної якості, а передача товару для його подальшого направлення в сервісний центр з метою виявлення недоліків і їх усунення, що повністю відповідає умовам «Угоди користувача», розміщеним на веб-сайті відповідача, безпідставні.

Судом незаперечно встановлено, що після звернення позивача відповідно до виданої відповідачем квитанції б/н від 26 липня 2019 року відбулося повернення товару за

- 5 -

замовленням № M31S0F8, про що прямо вказано у квитанції, в якій відповідач в тому числі зазначив, що повернення коштів за повернутий товар буде вирішено протягом 3 днів (а.с.6).

Зміст квитанції повністю узгоджується із наступними діями відповідача, зокрема направлення ним на електронну пошту позивача листа про те, що повернення товару за замовленням № M31S0F8 прийняте складом відповідача, а гроші за товар будуть перераховані на картку позивача протягом 3-х днів.

Твердження відповідача у скарзі про те, що позивачем не доведено, що даний лист було направлений саме відповідачем необгрунтовані, оскільки посилаючись на вказані обставини відповідач всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували, що лист був направлений не ним, а іншою особою і якою саме.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно умов «Угоди користувача», розміщених на веб-сайті відповідача, обов`язковою умовою повернення товару є встановлення сервісним центром наявності істотного недоліку, чого не встановлено, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

По-перше, розірвання договору відбулося за погодженнямсторін, що стверджується їх діями, в тому числі діями відповідача по видачі квитанції при поверненні позивачем смартфона та направленні на електронну пошту позивача листа про те, що повернення товару прийняте, а гроші за товар будуть перераховані протягом 3-х днів. Зміст вказаних документів є чітким, зрозумілим і не викликає сумніву у суду щодо намірів відповідача повернути гроші.

По-друге, як вище вказувалося відповідно до п.12 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотним недоліком в тому числі є недолік, усунення якого потребує понад чотирнадцять календарних днів.

Судом встановлено, що 26 липня 2019 року позивач повернув смартфон відповідачу, однак лише 29 серпня 2019 року його повідомили по телефону, що смартфон відремонтовано, що доводить існування істотного недоліку, усунення якого потребувало більш як чотирнадцять календарних днів і як наслідок право позивача на розірвання договору купівлі-продажу.

Намагання відповідача тлумачити встановлений п.12 ст.1 вказаного Закону чотирнадцятиденний термін як термін безпосереднього ремонту товару є хибними, оскільки даний термін починає свій перебіг з моменту передачі споживачем товару для усунення недоліків і закінчує перебіг після отримання ним товару, що підтверджується в тому числі п.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачено, що за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст.23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України у п.2 постановивід 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або

- 6 -

випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Позивач обгрунтовує свої вимоги про відшкодування моральної шкоди придбанням у відповідача товару неналежної якості.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції».

Згідно п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення особистих потреб мають право на відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Спеціальним законом є Закон України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», згідно ст.1 якого потерпілим від недоліків продукції (дефекту в продукції) є споживач або користувач, якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції. Шкодою у розумінні цього Закону вважаються завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Статтями5,6 цього Закону передбачено, що продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема, пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію. Потерпілий повинен довести наявність шкоди, наявність дефекту в продукції, наявність причино-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на вищезазначені положення закону уваги не звернув, не мотивував свого висновку, чим саме підтверджується наявність дефекту смартфона, який не відповідає рівню безпеки у розумінні ст.5 зазначеного Закону, не встановив наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою, заподіяної цим дефектом позивачу, та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Окрім того, згідно з вимогами ст.611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Поизвачем не надано доказів, що укладений між сторонами договір передбачав відшкодування моральної шкоди у разі продажу товару неналежної якості.

Таким чином, суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки такий вид цивільної відповідальності не передбачений умовами договору.

Аналогічий правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 751/2547/16-ц, де скасував постанову суду апеляційної інстанції про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із недоліком придбаного товару і залишив силі рішення суду першої інстанції щодо відмови у стягненні моральної шкоди.

Такіж правові висновки містться у постановах Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 164/983/16-ц та від 28 лютого 2018 року у справі № 235/2722/16-ц, де Верховний Суд залишив без змін судові рішення, якими відмовлено у відшкодуванні споживачу моральної шкоди з огляду на недоліки придбаногоним товару.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення

- 6 -

повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки доказів того, що смартфон мав дефект та не відповідав рівню безпеки на яку позивач як споживач мав право розраховувати і саме через його недоліки (дефекти) завдано шкоди суду надано не було.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України у зв`язку із скасуванням судового рішення суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того, відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, суд покладає на державу витрати відповідача по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Катана Трейдінг» задоволити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13 березня 2020 року в частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13 березня 2020 року в частині судового збору змінити, стягнувши із Товариства з обмеженою відповідальністю «Катана Трейдінг» (, місце знаходження м.Київ, вул. Харківське шосе, 201/203) на користь держави судовий збір в розмірі 273 гривні 80 коп.

В решті рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13 березня 2020 року залишити беззмін.

Стягнути з держави на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катана Трейдінг» (, місце знаходження м.Київ, вул. Харківське шосе, 201/203) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 700 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: