Справа № 933/137/20
Провадження № 2/933/76/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

секретаря судового засідання - Рєзнік Г.О., Камак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Олександрівського районного суду з позовом до Олександрівської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою судді від 11 лютого 2020 року дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.13).

Недоліки позовної заяви було усунуто та ухвалою суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження по справі (а.с.28).

11.03.2020 року проведено підготовче судове засідання (а.с.41).

Ухвалою суду від 24.03.2020 р. (а.с.51) задоволено клопотання позивача, про витребування доказів (а.с.44) та відкладено розгляд справи (а.с.56).

Ухвалою суду від 03.04.2020 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою позивача з причини, що визнана судом поважною (а.с.68).

Ухвалою суду від 27.04.2020 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою позивача з причини, що визнана судом поважною (а.с.77).

Ухвалою суду від 12.05.2020 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою позивача з причини, що визнана судом поважною (а.с.85).

Ухвалою суду від 25.05.2020 року, провадження по справі було зупинено до розгляду Донецьким апеляційним судом апеляційної скарги по справі № 240/469/18 та набранням судовим рішенням законної сили (а.с.94).

Ухвалою суду від 07.07.2020 року провадження по справі відновлено та призначено до судового розгляду (а.с.101).

Ухвалою суду від 14.07.2020 року постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивача про виклик свідка (а.с.107-109).

В обгрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить право на частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Олександрівського району Донецької області розміром 5,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії № 113631, виданий Олександрівською районною державною адміністрацією Донецької області 22.03.2001 року. Він є спадкоємцем цієї спадщини за заповітом. З метою прийняти спадщину, він звертався до Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 . На що йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю такого запису у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Таким чином, він не міг звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за відсутності документів, підтверджуючих смерть ОСОБА_3 . У спілкуванні із знайомими померлої, позивач з`ясував, що ОСОБА_3 за життя мала проблеми з неправильним написанням свого прізвища « ОСОБА_4 » - через «О». За чергового звернення до відділу РАЦС з`ясувалась помилка у записі Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Прізвище ОСОБА_3 було написано через «О» - ОСОБА_4 , що зумовило відмову у видачі свідоцтва про смерть. Вищевказана помилка була виправлена лише 28 листопада 2019 року. Цього ж дня позивачем було отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 23 грудня 2019 року державним нотаріусом Звягіною А.Ф. було винесено постанову про відмову позивачу у вчинені нотаріальних дій у зв`язку із спливом шестимісячного строку з дня смерті для прийняття спадщини.

Просить визначити йому додатковий строк терміном 3 (три) місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.03.2020 р . відповідач надав суду відзив, відповідно до якого з позовною вимогою не згоден, вважає, що строк прийняття спадщини позивачем пропущений не з поважної причини, оскільки причини не звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на які посилається позивач у позові, а саме неможливість отримання свідоцтва про смерть спадкодавця, відповідач вважає надуманими, а доводи позивача неспроможними. Позивач зазначив у позові, що виправлення в актовий запис про смерть спадкодавця були вчинені місцевим ДРАЦС саме за його заявою, після чого він безперешкодно отримав свідоцтво про смерть спадкодавця. При цьому позивач нічого не зазначає про те, які такі об`єктивні, істотні, непереборні труднощі заважали йому це зробити раніше, в межах строку, встановленому законодавцем для прийняття спадщини.

Відповідач у своєму відзиві також зазначив, що спірне спадкове майно рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 26.09.2018 року, було визнано відумерлою спадщиною та передано у комунальну власність територіальної громади (а.с.32-34).

Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. У вступній промові та під час судового засідання пояснив суду, що він звертався два чи три рази в усній формі, йому сказали що є заповіт, але в заповіті вона ОСОБА_3 , а в паспорті теж вона ОСОБА_3 , а в реєстрі ОСОБА_4 . Після її смерті він звернувся в РАЦС, йому сказали ні, вона жива, виїхала в Слов`янськ, свідоцтво про смерть не давали бо інше прізвище. Коли це все з`ясувалося РАЦС змінив прізвище та видав йому свідоцтво. Письмових доказів, що він звертався в нього не має, начальник РАЦСу пам`ятає що він звертався. Про смерть ОСОБА_3 дізнався в листопаді 2019 року. До цього часу у нього були тільки припущення що вона померла. Вона жила в Слов`янському районі, а прописана була в Петрівка-1. Де та коли вона померла йому не відомо. В 2004 році померла дала йому заповіт та сертифікат у нотаріуса. До 2019 року він звертався до РАЦС бо були чутки, що вона померла. В 2006, 2008 році усно звертався до РАЦС, йому казали що вона жива. В 2006 році друзі сказали що вона померла в Слов`янську, це були чутки. За чутками вона згоріла.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, заявивши, що у позивача в з`язку з відсутністю свідоцтва про смерть спадкодавця були непереборні причини для звернення до нотаріуса.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 21.07.2020 року відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги не визнає. Доводи позивача вважає безпідставними та необгрунтованими, оскільки позивач не зазначив, які такі об`єктивні, істотні непереборні труднощі завадили йому звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини в межах строку встановленого законодавцем (а.с.114-115).

Суд, вислухавши позивача, його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, відзив, надавши оцінку доказам у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.3).

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 113631, виданим 22.03.2001 року на підставі рішення Олександрівської райдержадміністрації за № 693-р від 27.12.2000 року, ОСОБА_3 є власником земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Україна" розміром 5,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 43799,28 грн.(а.с.5).

Відповідно до заповіту посвідченого 03.03.2004 року, приватним нотаріусом Левочка М.М., спадщину у вигляді майнового права на земельну частку (пай) з земель, які перебували у колективній власності КСП "Україна", розміром 5,77 в умовних кадастрових гектарах, ОСОБА_3 , заповіла позивачу (а.с.4).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, вбачається, що 28.11.2019 року, на підставі висновку, були внесені зміни до актового запису про смерть ОСОБА_3 , а саме: змінено прізвище померлої з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_3 " (а.с.6, 62).

Постановою державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори від 23.12.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.7).

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , 23.12.2019 року відкрита спадкова справа за № 65284575 (а.с.8).

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 26.09.2018 року (справа № 240/469/18), спірне спадкове майно було визнано відумерлою спадщиною та передано у комунальну власність територіальної громади (а.с.90).

Постановою Донецького апеляційного суду від 23.06.2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 26.09.2018 року (справа № 240/469/18), скасовано та відмовлено в задоволенні заяви першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі заявника: Олександрівської селищної ради Донецької області про визнання спадщини відумерлою (а.с.98-100).

В судовому засіданні, за клопотанням позивача, була допитана в якості свідка ОСОБА_7 , начальник Олександрівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, яка надала суду показання, відповідно до яких позивач звертався до ДРАЦС та просив чи є актовий запис про смерть ОСОБА_3 , такого запису не було. В листопаді 2019 були зміни до прізвища за заявою позивача та змінене прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 на підставі висновку, яким встановлено що при реєстрації шлюбу їй було невірно зазначено прізвище - ОСОБА_4 . Весною 2006 року ОСОБА_1 звертався до них, але дати вона не пам`ятає. Запам`ятала прізвище, бо воно є розповсюдженим, також часто надсилали запити і прокуратура. Актовий запис був складений без наявності паспорту, це з`ясувалось вже потім, відразу уваги не звернули. Коли позивач звернувся з заявою про виправлення прізвища то було досліджено справи та встановлено це. Коли він повторно в 2019 році звернувся до ДРАЦС вже було знайдено такий актовий запис бо він звернувся з правильним прізвищем. При зверненні в 2006 році він надавав копію паспорту спадкодавця та заповіт. Офіційно в 2006 році він не звертався, його звернення не зареєстроване, офіційна відповідь йому не надавалася.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами по справі.

Правовідносини, які склалися між сторонами стосуються визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який був пропущений позивачем.

До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права.

За вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК).

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яка відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, у разі пропущення спадкоємцем строку для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Досліджені в судовому засіданні докази, надані позивачем, дають суду підстави дійти до висновку, що у позивача протягом 6 місяців після відкриття спадшини були відсутні об`єктивні, непереборні та істотні труднощі для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.Посилання позивача на відмову в видачі йому свідоцтва про смерть спадкодавця, як підставу визначення йому додаткового строку, суд не вважає об`єктивними, непереборними та істотнми труднощами для звернення з заявою до натаріуса, оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів, переконався, що позивачу було відомо про смерть спадкодавця в строк передбачений ст. 1270 ЦК України. До Олександрівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області в зазначений строк, позивач, маючи на руках відповідні документи (копію паспорта спадкодавця, заповіт, сертифікат на право на земельну частку (пай), офіційно не звертався. Та обставина, що помилка в прізвищі спадкодавця не була об`єктивною, непереборною та істотною перепоною для подання заяви нотаріусу, підтверджена тим, що належне, офіційне звернення до Олександрівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області в листопаді 2019 року, дозволило виправити помилку в прізвищі та отримати свідоцтво про смерть спадкодавця в короткий термін.

Керуючись ст. ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 2, 13, 77, 81, 128, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовної вимоги ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 21 липня 2020 року.

Повний текст рішення складено 30 липня 2020 року.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Олександрівський районний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: Олександрівська селищна рада, місцезнаходження: смт. Олександрівка Олександрівського району Донецької області, по вул. Центральна 15а, .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.