ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/421/20 Справа № 195/1943/18 Суддя у 1-й інстанції - Омеко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Єлізаренко І.А.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Фермерського господарства «Аліна М.»,

на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року

по справі за позовом Фермерського господарства «Скорук М.А.» в особі голови Скорук Максима Анатолійовича до Фермерського господарства «Аліна М», Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в особі державного реєстратора Грендач Тетяни Владиславівни, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ у Томаківському районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2018 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Фермерського господарства «Скорук М.А.» в особі голови Скорук Максима Анатолійовича до Фермерського господарства «Аліна М», Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в особі державного реєстратора Грендач Тетяни Владиславівни, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ у Томаківському районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року позов Фермерського господарства «Скорук М.А.» в особі голови Скорук Максима Анатолійовича до Фермерського господарства «Аліна М», Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в особі державного реєстратора Грендач Тетяни Владиславівни, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ у Томаківському районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі б/н від 01.11.2018 року, укладений між Фермерським господарством «Аліна М» ( ) та гр. ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), укладений строком дії на 10 років,кадастровий номер земельної ділянки: :02:002:0338.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 43978621 від 12.11.2018 року, номер запису про інше речове право:28856105 від 08.11.2018 року.

Стягнуто солідарно з Фермерського господарства «Аліна М.», Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в особі державного реєстратора Грендач Тетяни Владиславівни та ОСОБА_1 судові витрати на користь ФГ «Скорук М.А» в розмірі 1227 (одна тисяча двісті двадцять сім ) гривень 33 копійки з кожного.

В апеляційній скарзі Фермерське господарство «Аліна М.» просить скасувати рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року по справі №195/1943/18 у справі за позовом Фермерського господарства «Скорук М.А.» в особі голови Скорук Максима Анатолійовича до Фермерського господарства «Аліна М», Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в особі державного реєстратора Грендач Тетяни Владиславівни, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ у Томаківському районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відзиві Фермерське господарство «Скорук М.А.» на апеляційну скаргу Фермерського господарства «Аліна М.» на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року просить рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 6.4404 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯЕ № 977132 .

01 серпня 2010 року між орендавцем ОСОБА_1 та орендарем ФГ «Скорук М.А.» укладено договір оренди землі строком на 49 років. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Томаківському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.04.2011 року за №00935, що зокрема підтверджується листом відділу у Томаківському районні Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22.11.2018 № 27-4-0.35-572/117-18.

Згідно інформаційної довідки № 145357549 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.11.2018 року ОСОБА_1 уклала договір оренди землі кадастровий номер :02:002:0338, площа 6.4404 га, що розташована на території Чумаківської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області з ФГ «Аліна М» строком на 10 років та який пройшов державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43978621 від 12.11.2018 року. що зокрема підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №144875148 від 12.11.2018 року

Згідно ст. 125 ЗК України (в редакції від 20.12.2012 року) - право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав»

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ЗК України (в редакції до 01 січня 2013 року) - право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону,до договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції до 01.01.2013 року) - договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції до 01.01.2013 року) - укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України - договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 210 Цивільного кодексу України - правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року №1878 VІ - встановити, що до 01.01.2013 року державна реєстрація … договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів.Відповідно до ч. 3 обтяжень; нормативно-правовий акт № 1952-IV - права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до Указу Президента України від 05.10.2011 року №965/2011 (який набрав чинності з 01.01.2013 року), повноваження Держземагентства в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припиняються.

З 2013 року державну реєстрацію прав на земельні ділянки покладено на Укрдержреєстр, повноваження якого закріплено в Положенні про Державну реєстраційну службу, затвердженому Указом Президента України від 06.04.2011 року.

Таким чином Державний земельний кадастр функціонує паралельно із Державним реєстром речових прав на нерухоме майно.

Діяльність органів державної реєстрації речових прав з 01.01.2013 року регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 п. 8-1 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено право державного реєстратора запитувати від органів виконавчої влади відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Згідно роз`яснення Державної реєстраційної служби України №2951/05-15-13 від 06.08.2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами» встановлено, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку державний реєстратор повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, які здійснювали їх державну реєстрацію до 01.01.2013 року.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, як підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи державний реєстратор Грендач Т.В. Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області під час здійснення державної реєстрації договору оренди від 01.11.2018 року укладеного між ФГ «Аліна М» та ОСОБА_1 в неповній мірі виконала свої посадові обов`язки,так як її відомості були неповними та неточними що й призвело до одночасного існування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку. Оскільки державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року. А через неналежне виконання державним реєстратором його обов`язків під час розгляду заяви товариства про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою та прийняття відповідного рішення факт існування реєстрації права позивача на користування цією ж ділянкою залишився поза увагою державного реєстратора, що призвело до подвійної державної реєстрації права.

Що зокрема передбачено Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час проведення оскаржуваної державної реєстрації) здійснення запиту для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав, які виникли до 1 січня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги Фермерського господарства «Скорук М.А.», суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося.

Посилання товариства в апеляційній скарзі на те, що зі змісту оспорюваного договору від 03.11.2018 року укладеного між ОСОБА_1 та ФГ Аліна М., ФГ Скорук М.А. не є стороною зазначеного договору, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вказаним договором безпосередньо порушуються права ФГ Скорук М.А. та призводить до одночасного існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну й ту ж саму земельну ділянку.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 власником земельної ділянки заперечується факт укладення договору оренди земельної ділянки, проте судом не надано строку для підготовки заяви про призначення експертизи, яка би засвідчила, що підпис на договорі виконаний не ОСОБА_1 , колегія суддів ставиться критично, оскільки Фермерське господарство «Скорук М.А.» в особі голови Скорук Максима Анатолійовича звернулось до суду з позовом в листопаді 2018 року, тоді коли оскаржуване рішення суду було постановлено в травні 2019 року, а тому у ФГ «Аліна М.» було достатньо часу для здійснення своїх процесуальних прав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції помилково посилається на подвійну реєстрацію Договорів оренди, так як реєстрація другого Договору оренди землі від 01.08.2010 року відсутня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права, є безпідставними, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Аліна М.» залишити без задоволення.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

І.А.Єлізаренко