Справа № 203/2726/20
Провадження № 2-о/0203/65/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новокодацький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

29 липня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новокодацький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з заявою, в якій просить суд:

- встановити факт, що пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане Пенсійним фондом України 01 лютого 2011 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , насправді належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

І. Стислий виклад позиції заявника та представника заінтересованої особи.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідним сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батько прожив все своє життя в м. Дніпропетровську і з моменту зміни паспорту після проголошення незалежності України в 1991 році його прізвище у всіх документах значилося українською мовою як ОСОБА_2 , а російською - ОСОБА_2 . Останній паспорт батька серії НОМЕР_3 був виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 26 лютого 2002 року, де прізвище батька вже вказано українською мовою як ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) був виданий 24 травня 2001 року на ім`я ОСОБА_2 .

За поясненнями заявника, його батько отримував пенсію на території України та ніяких питань з неможливістю отримати пенсію тощо у нього не виникало. Оскільки він є єдиним сином та спадкоємцем всього майна батька, після похорон він звернувся до Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) з заявою про отримання допомоги на поховання. Проте заявнику було відмовлено в наданні виплат, бо в представлених документах - свідоцтві про смерть та витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання вказано прізвище, ім`я по батькові батька, як ОСОБА_2 , а в пенсійній справі, яка перебуває на обліку - ОСОБА_2 , у зв`язку з чим йому було рекомендовано звернутися до суду.

Заявник зазначив, що він звернув увагу на пенсійне посвідчення батька № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане Пенсійним фондом України 01 лютого 2011 року та з`ясував, що прізвище батька вказане українською мовою як ОСОБА_2 . У зв`язку з вище викладеним, він змушений був звернутися до суду для встановлення факту, що пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане Пенсійним фондом України 01 лютого 2011 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , насправді належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судове засідання з`явився заявник та підтримав свою заяву, просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, проте 12 серпня 2020 року засобами електронного зв`язку надав суду письмові пояснення по суті заяви та клопотання про розгляд заяви без його участі.

За письмовими поясненнями заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 12 серпня 2020 року за вхідним № ЕП-4203, у заявника дійсно існують перешкоди щодо реалізації ним права на отримання допомоги на поховання батька ОСОБА_2 , оскільки існують розбіжності у написанні прізвища померлого. Відповідно до баз даних ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року.

Так, 01 лютого 2011 року Пенсійним фондом України було видане пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 на ім`я пенсіонера ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер особистого рахунку НОМЕР_4 . За відомостями з посвідчення учасника війни серії НОМЕР_5 від 01 листопада 2010 року батько заявника значиться українською мовою як ОСОБА_2 . Водночас згідно з даними паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 26 лютого 2002 року, батько заявника значиться українською мовою як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а російською мовою зазначено « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу). Також заінтересована особа зазначила про наявність і інших документів, в яких вірно значиться прізвище батька заявник: довідка про присвоєння РНОКПП від 24 травня 2001 року, свідоцтво про народження заявника, серії НОМЕР_6 від 18 квітня 1953 року, де прізвище, ім`я та по батькові батька заявника значиться російською мовою як « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу), посвідчення № НОМЕР_9 про присвоєння баку заявника звання ветерана праці підприємства, яке було видане на ім`я російською мовою « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу).

Тому, з урахуванням викладеного, заінтересована особа просить суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні.

12 серпня 2020 року на адресу суду засобами електронного зв`язку від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли письмові пояснення та клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.25-32).

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухані пояснення заявника.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 09 червня 2020 року (а.с.12).

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_6 від 18 квітня 1953 року. При цьому прізвище, ім`я та по батькові батька заявника ОСОБА_1 у вказаному свідоцтві про народження заявника зазначене російською мовою як « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу) (а.с.5).

Заявник звернувся до Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для отримання допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 та 23 липня 2020 року отримав повідомлення Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про те, що відділ з питань виплати пенсій № 3 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повертає без виконання надані ним документи на виплату допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що прізвище померлого пенсіонера ( ОСОБА_2 ) не співпадає з прізвищем за даними електронної та паперової пенсійної справи (а.с.16).

Так, відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданого Пенсійним фондом України 01 лютого 2011 року прізвище померлого українською мовою вказано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

У відповідності до копії паспорту померлого батька заявника серії НОМЕР_3 , виданого 26 лютого 2002 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище, ім`я та по батькові померлого батька заявника зазначено як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7).

Прізвище, ім`я та по батькові померлого батька заявника як ОСОБА_2 також зазначені у довідці про присвоєння йому ідентифікаційного номеру від 24 травня 2001 року, договорі на здійснення представницької діяльності з приватизаційними паперами від 12 листопада 1994 року, свідоцтві про отримання коштів від 12 листопада 1994 року, приватизаційному платіжному дорученні № 56058004 від 12 листопада 1994 року (а.с.7-11).

Згідно з копією посвідчення ветерана праці підприємства № НОМЕР_9, « ОСОБА_2 присвоено звание «Ветеран труда» предприятия, постановление от 31.01.1996 г. № 46/69» (мовою оригіналу) (а.с.19).

Згідно з посвідченням учасника війни серії НОМЕР_5 від 01 листопада 2010 року , прізвище померлого українською мовою зазначено як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Таким чином, аналіз наявних в матеріалах справи письмових доказів вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 - це одна й та сама особа, однак прізвище померлого батька заявника не збігається з його прізвищем, зазначеним у пенсійному посвідченні № НОМЕР_1 від 01 лютого 2011 року, що позбавляє можливості заявника отримати виплату допомоги на поховання його батька.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до пункту 5 частини 2 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

Аналіз викладеного вище вказує, що пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 (серія НОМЕР_2 ), видане Пенсійним фондом України 01 лютого 2011 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення цього факту є необхідним для заявника з метою отримання ним допомоги на поховання померлого батька.

Отже, суд, враховуючи встановлені обставини, дослідивши зібрані в ході судового розгляду докази, вислухавши у судовому засіданні пояснення заявника, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України, у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, тому сплачений заявником судовий збір у розмірі 420,40 грн (квитанція № 1 від 29 липня 2020 року) йому не відшкодовується.

Керуючись статтями 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 131, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 294, 315 - 319, п. 15, пп. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ), заінтересована особа Новокодацький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49102 м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 22А) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (серія НОМЕР_2 ), виданого Пенсійним фондом України 01 лютого 2011 року на ім`я - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати у справі не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 18 серпня 2020 року.

Суддя Ф.М. Ханієва