Справа № 242/3831/19
Провадження № 4-с/242/25/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.Г., представника скаржника Бойко О.І., приватного виконавця Резнікова О.Г., його представника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове цивільну справу № 242/3831/19 за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бойко Олексій Ігорович, на неправомірні дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича про відкриття виконавчого провадження № 62021731 від 07.05.2020 року з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у справі № 242/3831/19 та подальші винесені постанови в межах вказаного виконавчого провадження, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2020 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бойко О.І., звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова О.Г. про відкриття виконавчого провадження № 62021731 від 07.05.2020 року з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у справі № 242/3831/19 та подальші винесені постанови в межах вказаного виконавчого провадження. В обґрунтування заявлених вимог, скаржник посилається на те, що 07.05.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62021731 з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у справі № 242/3831/19, яку ОСОБА_2 отримала 14.05.2020 року за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 . Разом з копією постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. про відкриття виконавчого провадження № 62021731 від 07.05.2020 року, ОСОБА_2 отримала ще дві постанови, а саме: постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 07.05.2020 року та постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 07.05.2020 року, якою виконавче провадження № 62021731 разом з виконавчим провадженням № 61554806, об`єднано у зведене у виконавче провадження № 62022659. Вважає, що дії приватного виконавця щодо винесення вищевказаних постанов неправомірними, оскільки ним було прийнято до виконання виконавчий документ, місце виконання якого не відноситься до його виконавчого округу. Зокрема місце проживання ОСОБА_2 та квартира, яка належить їй на праві власності знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як повноваження приватного виконавця Резнікова О.Г. розповсюджуються лише на виконавчий округ м. Києва. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова О.Г. щодо відкриття 07 травня 2020 року виконавчого провадження № 62021731 за заявою ОСОБА_3 про примусове виконання виконавчого № 242/3831/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області та визнати неправомірними і зобов`язати скасувати винесені в межах виконавчого провадження постанову про об`єднання виконавчих провадження у зведене виконавче провадження від 07 травня 2020 року і постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 07.05.2020 року

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Враховуючи викладене, положення ст. 449 ЦПК України, суд приходить до висновку, що скаржник ОСОБА_2 при зверненні до суду зі скаргою 24.05.2020 року (згідно штампу на конверті), щодо оскарження постанов приватного виконавця від 07.05.2020 року, які вона отримала лише 14.05.2020 року, не порушила передбачений десятиденний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за скаргою.

Скаржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначені у скарзі вимоги підтримав та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Резніков О.Г. та його представник Бугай Д.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували та просили суд відмовити в її задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень приватний виконавець зазначив, що 06 травня 2020 року до нього звернувся ОСОБА_3 із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 242/3831/19, виданого Селидівським міським судом Донецької області від 05.03.2020 року, в якій місце проживання боржника зазначено: АДРЕСА_3 . Крім того, у виконавчому листі № 242/3831/19 від 05.03.2020 року, який видано Селидівським міським судом Донецької області, місце проживання боржника ОСОБА_2 також зазначено: АДРЕСА_3 . У зв`язку з чим вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 62021731 від 07.05.2020 року та подальші дії в межах вищевказаного виконавчого провадження були здійснені ним з дотриманням вимог чинного законодавства.

В судове засідання заінтересована особа-стягувач ОСОБА_3 не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд звертає увагу, що рішення суду першої інстанції, за яким було видано виконавчий лист № 242/3831/19 та відкрито виконавче провадження № 62021731 відносно боржника ОСОБА_2 , станом на день розгляду справи вже скасовано судом апеляційної інстанції, що в аспекті п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена в постанові від 17.06.2020 року у справі № 715/974/13-ц, в якій зазначено, що закриваючи провадження у справі, посилаючись на відсутність предмету спору, суд першої інстанції не врахував, що, крім оскарження постанови державного виконавця та дій щодо відкриття виконавчого провадження, скаржник також заявляв вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо примусового виконання цього виконавчого листа. У зв`язку із цим суд першої інстанції не врахував наведеного, повно не встановив обставини справи та не перевірив, які саме дії вчинялися державним виконавцем за виконавчим листом, виконавче провадження за яким у подальшому було закрито, не оцінив їх на предмет законності, тобто не розглянув скаргу по суті в цій частині.

Таким чином, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Враховуючи вищевикладений висновок Верховного Суду, а також те, що скаржник та його представник наполягають на задоволенні скарги у повному обсязі, суд вважає, що скарга підлягає розгляду по суті, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи та обґрунтування доводів, зазначених у скарзі, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, вислухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 26.04.2007 року та 01.01.2009 року, у розмірі 5 671 583 грн. 70 коп. та судові витрати у розмірі 19 605 грн. 00 коп., а саме по 9 802 грн. 50 коп. з кожного.

05.03.2020 року Селидівським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист № 242/3831/19 про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 26.04.2007 року та 01.01.2009 року, у розмірі 5 671 583 грн. 70 коп. У відомостях про адресу місця проживання боржника ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_3 .

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 01.04.2020 року у виконавчому провадженні № 615454806 з виконання виконавчого листа № 242/3822/19 від 05.03.2020 року, на підставі заяви боржника ОСОБА_2 було здійснено зміну її реєстраційних даних та зазначено фактичну адресу місця проживання: АДРЕСА_2 .

06.05.2020 року стягувач ОСОБА_3 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 242/3831/19, виданого Селидівським міським судом Донецької області від 05.03.2020 року, в якій місце проживання боржника зазначено: АДРЕСА_3 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 07.05.2020 року відкрито виконавче провадження № 62021731 за виконавчим листом № 242/3831/19, виданого 05.03.2020 року Селидівським міським судом Донецької області, про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 26.04.2007 року та 01.01.2009 року, у розмірі 5 671 583 грн. 70 коп. У відомостях про адресу місця проживання боржника ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_3 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 07.05.2020 року стягнуто з боржника ОСОБА_2 основну винагородою у сумі 567 158 грн. 37 коп.

07.05.2020 року стягувач ОСОБА_3 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. із заявою про об`єднання виконавчих проваджень № 61554806 та № 62021731.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 07.05.2020 року об`єднано виконавчі провадження № 61554806, 62021731 у зведене виконавче провадження № 62022659.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 07.05.2020 року зупинено виконавче провадження № 61554806 з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05.03.2020 року Селидівським міським судом Донецької області.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 07.05.2020 року зупинено виконавче провадження № 62021731 з примусового виконання виконавчого листа № 242/3831/19, виданого 05.03.2020 року Селидівським міським судом Донецької області.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав № 204118890 від 13.03.2020 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 зареєстрована, як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Донецького апеляційного суду від 18.06.2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 26.04.2007 року та 01.01.2009 року у розмірі 5 671 583 грн. 70 коп., а також стягнення судових витрат в розмірі 9 802 грн. 50 коп. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики відмовлено та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 14 407 грн. 50 коп.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом приписів пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1403-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону № 1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому зі змісту наведеної норми частини другої статті 24 Закону № 1403-VIII слідує, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Частиною п`ятою статті 24 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина третя статті 26 Закону № 1404-VIII).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону № 1404-VIII).

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника (частина сьома статті 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року (далі Інструкція) у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо). У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Таким чином, зазначені норми законодавства визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 25 Закону України «Про органи та осіб,які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд звертає увагу, що у виконавчому листі № 242/3831/19 та заяві ОСОБА_3 06.05.2020 року про примусове виконання рішення місце проживання боржника було зазначено АДРЕСА_3 .

Згідно інформаційної довідки № 0618 від 18.06.2020 року, ОСОБА_6 зареєстрований в Єдиному реєстрі приватних виконавців України, виконавчий округ м. Київ.

Отже, місце проживання боржника зазначене у виконавчому листі та заяві стягувача про примусове виконання, відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Резніков О.Г. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні № 62021731 прийнято до виконання виконавцем за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Слід також зауважити, що Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року не зобов`язує державного чи то приватного виконавця перевіряти інформацію щодо місця проживання боржника під час відкриття виконавчого провадження, а лише зобов`язує стягувача при подання заяви про примусове виконання рішення із іншою адресою місця проживання боржника, ніж та що зазначена у виконавчому документі, подати докази проживання боржника за іншою адресою.

Таким чином, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи скаржника, щодо відсутності підстав у приватного виконавця Резнікова О.Г. для відкриття виконавчого провадження.

Суд звертає увагу на доводи скаржника щодо обізнаності приватного виконавця станом на 07 травня 2020 року, про місце її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки в рамках виконавчого провадження № 615454806, ним 01.04.2020 року було здійснено зміну її реєстраційних даних та зазначено вищевказану адресу місця проживання та 13.04.2020 року і 28.04.2020 року приватним виконавцем здійснювалися виходи за вказаною адресою, що підтверджується вищевказаними актами.

Натомість, що згідно п. 14 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова. Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження). У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи. Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції.

Згідно п. 15 розділу ІІІ Інструкції об`єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника у зведене виконавче провадження та приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження здійснюється приватним виконавцем у порядку, визначеному пунктом 14 цього розділу.

Таким чином, вищезазначені доводи скаржника, жодним чином не впливають на висновки суду щодо відсутності в діях приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова О.Г. ознак неправомірності, під час відкриття ним виконавчого провадження та об`єднання виконавчих проваджень у зведене.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 в задоволені скарги в частині визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова О.Г. щодо відкриття 07 травня 2020 року виконавчого провадження № 62021731 за заявою ОСОБА_3 про примусове виконання виконавчого № 242/3831/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області та в частині визнання неправомірною і зобов`язання скасувати постанову про об`єднання виконавчих провадження у зведене виконавче провадження від 07 травня 2020 року,

Вирішуючи скаргу ОСОБА_2 щодо визнання неправомірною та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова О.Г. скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 07.05.2020 року, суд вважає, що провадження в цій частині скарги підлягає закриттю виходячи з наступного.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та 29465/04) Європейський суд з прав людини закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Отже, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18 (провадження № 14-324цс19), від 11 вересня 2019 року у справі № 925/138/18 (провадження № 12-74гс19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 753/22823/18-ц (провадження № 14-425цс18) та від 16 жовтня 2019 року у справі № 1940/1957/18 (провадження № 11-608апп19).

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бойко О.І, щодо визнання неправомірною та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова О.Г. скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 07.05.2020 року, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства і в провадження в цій частині слід закрити.

На виконання вимог ч. 12 ст. 256 ЦПК України слід роз`яснити заявнику скарги, що вищевказані ним у скарзі вимоги підлягають вирішення у порядку адміністративного судочинства до відповідного окружного адміністративного суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 76-81, 255, 256, 447 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бойко Олексій Ігорович, в частині визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича щодо відкриття 07 травня 2020 року виконавчого провадження № 62021731 за заявою ОСОБА_3 про примусове виконання виконавчого № 242/3831/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області та в частині визнання неправомірною і зобов`язання скасувати постанову про об`єднання виконавчих провадження у зведене виконавче провадження від 07 травня 2020 року відмовити.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бойко Олексій Ігорович, в частині вимог щодо визнання неправомірною та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 07.05.2020 року закрити.

Роз`яснити скаржнику, що заявлені в цій частині вимоги, підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства до відповідного окружного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 11 серпня 2020 року.

Суддя Н.О. Хацько