Справа №345/2501/20
Провадження № 2/345/934/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

25.08.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Служба у справах дітей Калуської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . 15.01.2014 року позивач одружився із ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_3 . Дружина та дочка зареєстровані у вказаній квартирі.

Життя між позивачем та відповідачем не склалося, тому в лютому 2017 року шлюб між ними було розірвано. Після того, як вони розлучилися, відповідачка зібрала всі свої та дитячі речі та переїхала на проживання в іншу невідому позивачу місцевість. Враховуючи, що відповідачі не мешкають у квартирі по АДРЕСА_2 понад 3 роки, відповідачка ОСОБА_2 не сплачує за житлово-комунальні послуги, не поліпшує житлові умови, тим самим створює позивачу перешкоди у володінні та користуванні квартирою. Позивач у зв`язку із реєстрацією відповідачів позбавлений можливості повною мірою володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном, чим обмежуються його права, як власника згаданого об`єкта нерухомості.

Тому позивач змушений звернутися до суду та просить усунути перешкоди у користуванні належною йому квартирою, шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою по АДРЕСА_2 .

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин та не повідомили суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 20). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Представник служби у справах дітей Калуської міської ради подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заперечує проти задоволення позову в частині втрати права на користування житловим приміщенням ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4., оскільки це буде порушенням законних прав та інтересів малолітньої ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.2018 року, виданого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Хомин Н.Б. (а.с. 5) вбачається, що квартира в АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 . Належність позивачу на праві приватної власності вказаної квартири підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з довідкою № 10092 від 14.07.2020 року, виданою ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради (а.с. 8), в квартирі в АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про те, що ОСОБА_2 разом із дочкою ОСОБА_3 не проживають за місцем реєстрації з 2017 року підтверджується актом від 14.07.2020 року, складеним комісією в складі працівників ТОВ «М-Монтаж» в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.9).

Як зазначає ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання відповідача ОСОБА_2 по місцю своєї реєстрації і приходить до висновку, що ОСОБА_2 без поважних причин не проживає в спірному житлі понад один рік, а тому втратила право на користування цим житлом. Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід визнати такою, що втратила право на користування житлом, а саме квартирою по АДРЕСА_2 .

Щодо вимог позивача про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування вказаною квартирою.

Згідно вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Таким чином, саме на батьків дитини, чинним законодавством покладено обов`язок щодо відповідальності за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Ця норма дає підстави для висновку, що малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Отже, системний аналіз цивільного, сімейного та житлового законодавства дає підстави вважати, що дитина не може втратити права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

В силу положень частини третьої та частини четвертої статті 29 ЦК України, частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», малолітня ОСОБА_3 не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її непроживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення її права користування житлом, яке належить на праві власності її батьку.

Тому в даній частині вимог про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житлом слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст.29, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 160 СК України, ст.72 ЖК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування житлом, а саме квартирою по АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 25.08.2020 року.

Головуючий