ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2111/20 Справа № 204/7501/17 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - Білоус Андрія Володимировича

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верби Віталія Миколайовича, публічного Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування рішення та реєстраційної дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 01 грудня 2016 року здійснена державна реєстрація набуття ПАТ «КБ «ПриватБанк» речових прав на належний йому на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 3275227 (реєстрація речових прав за ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 101, адреса м. Дніпро, вул . Глибока, 39а) прийнято 01 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М.

Зазначає, що рішення про вчинення реєстраційної дії та сама реєстраційна дія, що полягала у здійсненні державної реєстрації переходу до ПАТ КБ «ПриватБанк» речових прав на об`єкт нерухомого майна, вчинена всупереч положень чинного законодавства України, якими визначено підстави та порядок здійснення державної реєстрації переходу прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Вважає, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. всупереч встановленого ст. 10, 12, 16, 8,29 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно, за відсутності оригіналів документального підтвердження факту: настання обставин, які визначені договором та законом, як підстава задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки; направлення іпотекодержателем іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень; отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень; відсутності в державному реєстрі сканованих документів, що підтверджують вказані обставини та ігноруючи припис законодавства щодо невідкладного повідомлення власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву, вчинив реєстраційну дію, яка полягала у здійсненні державної реєстрації переходу до ПАТ КБ «ПриватБанк» речових прав на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який на відповідній правовій підставі належав позивачу.

З урахуванням викладеного, просив:

- скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верба В.М., індексний номер 3275227 від 06 грудня 2016 року про державну реєстрацію прав за ПАТ КБ «ПриватБанк» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 101, адреса АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скасувати державну реєстрацію прав за ПАТ КБ «ПриватБанк» на вишевказаний об`єкт нерухомого майна.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення індексний номер: 3275227 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності на нерухоме майно, а саме будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верба В.М.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис 101 про державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно, а саме будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що перехід права власності на предмет іпотеки відбувся з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також всупереч умовам укладеного між сторонами договору іпотеки від 02 квітня 2008 року та статей 35 - 37 Закону України від 05 червня 2003 року, оскільки позивачу не було направлено вимогу про усунення порушень та повідомлення про реалізацією іпотекодержателем свого права звернення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенніи позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки проведена законно;вимога про усунення порушень направлялася позивачу, яка останнім отримана, заначені докази наявні та містяться в матеріалах реєстраціної справи;заперечень щодо переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя не висловив. Приватний нотаріус вправі був вчиняти оспорювані реєстраційні дії згідно із Законом України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а підставою для прийняття такого рішення є статті 36, 37 Закону № 898-IVта застереження у іпотечному договорі.

21 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому послався на безпідставність, необгрунтованість її доводів. Зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до договору Іпотеки № МК/356-1 від 02 квітня 2008 року ОСОБА_1 передав ЗАТ КБ «ПриватБанк» в іпотеку, в забезпечення виконання ним зобов`язань перед іпотекодержателем майно, а саме: домоволодіння, розташоване на земельній ділянці площею 1337 кв.м., із них в постійне користування 1000 кв.м., в тимчасове користування 337 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-11, 151-154). Вказане нерухоме майно належить останньому на праві власності.

Пунктами 18.8.1 п. 18.8 договору іпотеки визначено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання позичальником якого-небудь із зобов`язання, передбаченого кредитним договором, воно не буде виконано (а.с.9).

Як передабчено п.24 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.6, 18.8.1, 18.8.2, 18.8.3, 18.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі (а.с.10).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 грудня 2016 року приватним нотаріусом як державним реєстратором 01 грудня 2016 року здійснено реєстрацію права власності на вказане вище нерухоме майно за ЗАТ КБ «ПриватБанк» (номер запису про право власності 12577224).

Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також копія реєстраціної справи, сформованої на об єкт нерухомого майна, матеріали справи не містять.

Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, документи реєстраційної справи №101 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. відносно об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 , до відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, не надходили.

25 лютого 2019 року судом винесено ухвалу про витребування доказів, на підставі яких була здійснена державна реєстрація речових прав за ПАТ КБ «ПриватБанк» на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, та направлена для виконання приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. і отримана останнім, однак копії матеріалів реєстраційної справи до суду надано не було.

За таких обставин, та з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів з боку відповідачів, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, та з огляду на те, що під час судового розгляду справи відповідачем зазначене не спростовано будь - якими доказами, суд приходить до висновку, що право власності на спірне майно ПАТ КБ "ПриватБанк" було набуто всупереч установленій законом процедурі без будь-якого повідомлення про це його власника майна ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, відповідно до вимог наведених положень закону, а також враховуючи умови договору іпотеки, кредитор набуває право у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання основного зобов`язання.

Водночас відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі частиною 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії), для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, заявник подає: копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статі 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів направлення позивачу повідомлення відповідно до вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку», обґрунтовано дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги щодо наявності у матеріалах реєстраційної справи доказів надсилання письмової вимоги про усунення порушень на ім я позивача, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки доказів.

АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження факту направлення й отримання ОСОБА_1 вимоги про погашення заборгованості з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, хоч у силу наведених норм матеріального права іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію.

Крім того, право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - Білоус Андрія Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида