Справа № 462/6444/13-ц
УХВАЛА

18 серпня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

за участю секретаря: Тимощук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу дублікату судового наказу та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання, суд, -

в с т а н о в и в :

ПрАТ «Львівобленерго» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату судового наказу по справі 462/6444/13-ц від 30.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДЖКП ДК «Лорта» 16240,36 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги та 114,70 грн. судового збору, мотивуючи її тим, що виданий Залізничним районним судом виконавчий документ перебував на виконанні у Залізничному відділі ДВС з грудня 2013 року. Начальник Залізничного ВДВС повідомив ПрАТ «Львівобленерго», що вказаний виконавчий документ був скерований разом з відповідною постановою державного виконавця від 27.06.2014 р. на адресу Галицького ВДВС. Станом на 22.07.2020 р. до ПрАТ «Львівобленерго», як правонаступника стягувача ДЖКП ДК «Лорта», зазначені документи не надходили. Вважають, що вказаний судовий наказ є втраченим так як жодних виконавчих дій по ньому не здійснюється. У зв`язку із наведеним, просить суд видати дублікат судового наказу та поновити строк для пред`явлення такого до виконання.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись про розгляд справи належним чином, тому суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважним, пропущений строк може бути поновлено.

На момент винесення судового наказу Залізничного районного суду м. Львова від 30.09.2013 року у справі № 462/6444/13-ц та пред`явлення вказаного рішення до примусового виконання був чинний Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції від 16.02.2010 року).

Згідно ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 16.02.2010 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом 3 років, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст.22 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується ,

Згідно з положенням ст.12 чинного Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що Залізничним районним судом м. Львова 30.09.2013 року був виданий судовий наказ у справі № 462/6444/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДЖКП ДК «Лорта» заборгованості у розмірі 16240,36 грн. та 114,70 грн. судового збору.

Постановою державного виконавця Пастернак Р.З. Залізничного ВДВС ЛМУЮ від 05.12.2013 року було відкрито виконавче провадження № 41049563 з виконання вказаного судового наказу.

Листом начальника Галицького ВДВС ЛМУЮ дано відповідь ПрАТ «Львівобленерго» що вказане виконавче провадження є закінчене в порядку вимог п. 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки згідно ухвали Господарського суду Львівської області №5015/5411/12 ДЖКП ДК «Лорта», стягувач у виконавчому провадженні, ліквідовано.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.04.2015 року заяву ПАТ «Львівобленерго» задоволено, замінено стягувача ДЖКП ДК «Лорта» на ПАТ «Львівобленерго».

Як вбачається з листа начальника Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ від 13.07.2020 року в межах примусового виконання виконавчого провадження № 41049563 державним виконавцем 27.04.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено за належністю до Галицького ВДВС. Надати більш детальну інформацію щодо даного виконавчого провадження неможливо, у зв`язку із закінченням встановленого терміну його зберігання.

У відповідності з положеннями ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали чинності, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п.40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», суд наголошує, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п.1 ст.6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст.6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 (див. також рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Із змісту ст.433 ЦПК України вбачається, що у ЦПК України не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що судовий наказ Залізничного районного суду м. Львова №462/6444/13-ц від 30.09.2013 р. на час розгляду заяви не виконано, оригінал судового наказу було втрачено з незалежних від стягувача причин, а тому суд прийшов до висновку, що заяву ПрАТ «Львівобленерго» слід задовольнити, видати дублікат судового наказу № 462/6444/13-ц та поновити строк для пред`явлення даного виконавчого документу до виконання, оскільки такий пропущений із поважних причин.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 433, п.п. 17.4 розділу № 13 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

постановив :

Заяву задовольнити.

Видати дублікат судового наказу у справі №462/6444/13-ц від 30.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДЖКП ДК «Лорта» 16240,36 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги та 114,70 грн. судового збору.

Поновити ПрАТ «Львівобленерго» пропущений строк на пред`явлення до виконання судового наказу у справі №462/6444/13-ц від 30.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДЖКП ДК «Лорта» 16240,36 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги та 114,70 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Постигач О.Б.