Справа №333/4066/20
Провадження №2-о/333/185/20
рішення

Іменем України

30 липня 2020 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Тучкова С.С.,

за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/4066/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що вона є матір`ю спільних дітей з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території тимчасово окупованої території України, у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Бєлгородським районним відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС МЮ Республіки Крим видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 25.03.2020 року. ОСОБА_1 звернулася з заявою про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , до Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), отримав відповідь № 312/21.17-83, згідно з якою їй було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 .

Посилаючись на вищевказане просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нерюнги, Якутської АРСР, місце смерті: Автономна Республіка Крим, м.Сімферополь, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове заявник не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки останнього суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України, виданого 12.06.2020 року, документ № НОМЕР_2 , орган, що видав 2312.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), серії НОМЕР_3 , актовий запис №10, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серії НОМЕР_4 , актовий запис №474.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Бєлгородським районним відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС МЮ Республіки Крим 25.03.2020 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим.

Відповідно до листа Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за № 312/21.17-83 від 30.07.2020 року, ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , у зв`язку невідповідністю свідоцтва про смерть ОСОБА_2 формі, визначеній ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту сметрі на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Тобто з наведеного вбачається, що заявник ОСОБА_1 , має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть.

Щодо можливості використання як доказ по справі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 , виданого Бєлгородським районним відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС МЮ Республіки Крим 25.03.2020 року, в якому місцем смерті вказано Російська Федерація, Республіка Крим, м. Сімферополь, слід вказати наступне.

Відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначається як тимчасово окупована територія.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, є недійсними і не створює правових наслідків.

Разом з цим, відповідно до висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), які ґрунтуються на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, суд вважає за можливе взяти до уваги свідоцтво про смерть, надане заявником, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Враховуючи практику ЄСПЛ, беручи до уваги, що встановлення факту смерті необхідно заявнику для реалізації прав та обов`язків, пов`язаних із смертю ОСОБА_2 , та те, що чинним законодавством не передбачено іншої можливості державної реєстрації смерті особи на тимчасово - окупованій території України, окрім встановлення факту смерті, то заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно змісту ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 КУ, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 4, 5, 258, 259, 264, 317, 319 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нерюнги, Якутської АРСР, місце смерті: Автономна Республіка Крим, м.Сімферополь, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков