Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2020 Справа №607/4189/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що йому на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані відповідачі, а саме його онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідачі не проживають у даній квартирі понад три роки, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не беруть. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 05 березня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовній вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідачі належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали, тому,згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, проте подала суду письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 , окрім її батька ОСОБА_1 зареєстровані її син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 , які починаючи з 2017 року по теперішній час не проживають у даній квартирі, зв`язку не підтримують, участі у веденні спільного побуту не беруть.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 17 червня 1993 року. 27 серпня 2000 року по реєстру №2081 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою на 1/3 частину квартири видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в рівних частках кожному.

Згідно зі свідоцтвом про зміну імені виданим 24 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, серія НОМЕР_1 , Позивач змінив ім`я з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 27 квітня 2005 року, серія НОМЕР_2 , дочка Позивача після шлюбу змінила прізвище з " ОСОБА_8 " на " ОСОБА_9 ".

Згідно даних будинкової книги квартири АДРЕСА_1 , за даною адресою зареєстровані, зокрема відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що проживає в будинку АДРЕСА_3 , та являється сусідкою позивача. Відповідачі є онуками позивача, проте довгий час, приблизно 5-7 років, за даною адресою не проживають.

Відповідно до Актів обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 08 грудня 2018 року та 14 лютого 2020 року, складених комісією в складі начальника дільниці ОСОБА_11 , майстрів дільниць ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані, але не проживають.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідачів у спірному житлі.

Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання.

Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , однак більше одного року за вказаною адресою не проживають, останніми не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню 1 681, 60 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору по 840, 80 гривень з кожного відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 280-282, 288, 289, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840, 80 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 840, 80 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_14 , АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк