20.07.2020 Єдиний унікальний номер 205/539/20
Єдиний унікальний номер 205/539/20
Провадження №2/205/823/20
20 липня 2020 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Басової Н.В.
при секретарі Піменовій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач 27 січня 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.04.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем укладено Кредитний договір №50003977, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу суму кредиту у розмірі у розмірі 338 353,10 грн. еквівалент суми кредиту в доларах США: 42 149,25 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.04.2017 року, для придбання автомобіля марки Volkswagen Touareg NF, 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 .
23 квітня 2013 року до Кредитного договору укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони погодили умови надання ТОВ «Порше Мобіліті» додаткового кредиту в сумі еквіваленту 19 773,45 доларів США в українських гривнях, сума яких дорівнює 161 094,30 грн.
Зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50003977 від 11.04.2012 року забезпечено договором застави від 11.04.2012 року, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки Volkswagen Touareg, об`єм двигуна 2967 куб. см., 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що належав йому на праві власності.
У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, у січні 2016 року позивач звертався з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року по цивільній справі № 205/210/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави позов задоволено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року вказане рішення суду скасовано та ухвалено нове, яким частково задоволено вимоги позову, а саме: стягнуто на користь позивача заборгованість станом на 15.12.2015 року в розмірі 828 456,87 грн. Але, з дня набрання вказаного рішення законної сили воно не виконано, тому позивач вважає, що на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач має право на стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за період з 16.12.2015 по 18.12.2019 року.

Посилаючись на викладене та обґрунтування позову позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за Кредитним договором № 50003977 від 11.04.2012 у розмірі 457 654, 08 грн., з яких 19 515.30 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 16.12.2015 по 18.12.2019; 74 952.44 грн. інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 16.12.2015 по 18.12.2019; 3 220.79 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням сплати Додаткового Кредиту за період з 16.12.2015 по 18.12.2019; 12 370.08 - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати Додаткового Кредиту за період з 16.12.2015 по 18.12.2019; 52 527.07 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення Кредиту за період з 16.12.2015 по 18.12.2019; 201 740.81 грн. інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення Кредиту за період з 16.12.2015 по 18.12.2019; заборгованість з відшкодування додаткового кредиту у розмірі 58 670,02 грн.; 3 проценти річних у зв`язку з простроченням повернення додаткового кредиту у розмірі 7117,27 грн. та інфляційні втрати у зв`язку з простроченням повернення додаткового кредиту у розмірі 27540,29 грн., та судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Про день, час та місце судового засідання учасники справи повідомлялись відповідно до положень ст.ст. 128-129 ЦПК України.

Позивач в особі свого представника адвоката Чередніченка М.М. до суду надіслав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без своєї участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв та відзиву на позов не надавав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились.

В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 11 квітня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №50003977, відповідно до умов якого Позивач надав Відповідачу суму кредиту у розмірі 338 353,10 грн., що в еквіваленті становить 42 149,25 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3. загальних умов кредитування є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.04.2017р., цільовим призначенням - купівля автомобіля марки Volkswagen Touareg NF, 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 (а.с.28).

23 квітня 2013 року до кредитного договору №50003977 від 11.04.2012 року між сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони погодили умови надання ТОВ «Порше Мобіліті» позичальнику додаткового кредиту в сумі еквіваленту 19 773,45 доларів США в українських гривнях, сума яких дорівнює 161 094,30 грн. (а.с.39-42).

Цільове призначення додаткового кредиту визначено сторонами в п.1.2. Додаткової угоди №1, відповідно до якого сума такого кредиту надається для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування, укладеного на виконання Кредитного договору.

13 червня 2013 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору 50003977 від 11.04.2012 року, в якій погодили питання щодо автоматичної рекалькуляції (зменшення) суми кредиту (а.с.46-47).

11 квітня 2012 року між сторонами укладено договір застави транспортного засобу (а.с.48-53), за у мовами якого відповідач надав у заставу автомобіль марки Volkswagen Touareg, об`єм двигуна 2967 куб. см., 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності.

Позивач умови кредитного договору виконав - кредит надав, але позичальник в порушення умов кредитного договору допустив прострочення повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим, станом на 15.12.2015 року за ним утворилась заборгованість.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, у січні 2016 року позивач звертався до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року по цивільній справі № 205/210/16-ц задоволено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким частково задоволено позовні вимоги (а.с.12-27).

Як вбачається із вказаного вище рішення суду апеляційної інстанції, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 15.12.2015 року становить 828 456,87 грн., рішення суду не виконано, у зв`язку із чим, відповідно до положень ст.. 625 ЦК України, нараховані 3% річних та інфляція за час прострочення,а саме: з 16.12.2015 року по 18.12.2019 року, у розмірі 364 326, 49 грн., яка складається з:

19 515.30 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 16.12.2015 року по 18.12.2019 року;

74 952.44 грн. інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 16.12.2015 по 18.12.2019;

3 220.79 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням сплати Додаткового Кредиту за період з 16.12.2015 по 18.12.2019;

12 370.08 - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати Додаткового Кредиту за період з 16.12.2015 по 18.12.2019;

52 527.07 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення Кредиту за період з 16.12.2015 по 18.12.2019;

201 740.81 грн. інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення Кредиту за період з 16.12.2015 року по 18.12.2019 року.

Крім того, заборгованість за додатковою угодою №1 від 23 квітня 2013 року до договору кредиту становить 58 670,02 грн., яка не була стягнута із відповідача попереднім рішенням, у зв`язку із чим, виникла заборгованість з відшкодування суми додаткового кредиту, а також, за період з 16.09.2015 року по 18.12.2019 року 3% річних в сумі 7 117,27 грн., інфляційних в сумі 27 540,29 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Також, Велика Палата Верховного Суду 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала на існування двох різних значень терміну «користування чужими грошовими коштами». Перше це отримання боржником можливості правомірно платити кредитору борг протягом визначеного часу. Друге значення прострочка грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, однак неправомірно не платить їх.

Велика Палата ВС прийшла до висновку, що наслідком неправомірного користування чужими коштами, тобто прострочки виконання грошового зобов`язання (як договірного так і не договірного), є нарахування процентів річних у відповідності до ч. 2 статті 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати виплату процентів, розмір яких визначено законом або договором за правилами ч. 1 статті 1048 ЦК України.

Враховуючи викладене, визначальним у застосуванні наведених вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання зобов`язання. До цього моменту можливо нарахування процентів як плати, згідно до частини першої статті 1048 ЦК України, після цього моменту нараховуються проценти річні у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України.

Отже, зважаючи на викладене суд може зробити висновок, що вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів у відповідності до положень ст.. 625 ЦК України, за несвоєчасне виконання рішення суду є правомірними та обґрунтованими, так як відповідачем, в супереч положень ст..ст.12, 81 ЦПК України, не спростовано жодної обставини та вимоги, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Також, невиконання зобов`язання за додатковою угодою №1 до кредитного договору № 50003977 від 11.04.2012 року, укладену між сторонами 23.04.2013 року, не звільняє відповідача від обов`язку повернути отримані грошові кошти та сплатити 3% річних та інфляцію, відповідно до вимог договору.

Згідно із ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, з засад законності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованим, доведеними з його боку, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи щодо судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір та витрати на правову допомогу, його вимоги задоволено, тому із відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 6 864,82 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн..

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 14-16, 526, 530, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 272-273, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» (02152, м. Київ, пр. Павла Тичини, буд. 1-В, ідентифікаційний ) заборгованість за Кредитним договором № 50003977 від 11.04.2012 року, у розмірі 457 654,08 грн. (чотириста п`ятдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят чотири грн.. 08 коп.), яка складається з:

19 515,30 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 16.12.2015 року по 18.12.2019 року;

74 952,44 грн. інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за Кредитом за період з 16.12.2015 року по 18.12.2019 року;

3 220,79 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням сплати Додаткового Кредиту за період з 16.12.2015 року по 18.12.2019 року;

12 370,08 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати Додаткового Кредиту за період з 16.12.2015 року по 18.12.2019 року;

52 527,07 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення Кредиту за період з 16.12.2015 року по 18.12.2019 року;

201 740,81 грн. інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення Кредиту за період з 16.12.2015 року по 18.12.2019 року;

заборгованість з відшкодування додаткового кредиту у розмірі 58 670,02 грн.;

3% річних у зв`язку з простроченням повернення додаткового кредиту у розмірі 7117,27 грн.;

інфляційні втрати, у зв`язку з простроченням повернення додаткового кредиту у розмірі 27 540,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» (02152, м. Київ, пр. Павла Тичини, буд. 1-В, ідентифікаційний ) судовий збір в сумі 6 864,82 грн. (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири грн.. 82 коп.) та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч грн.. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2020 року.

Суддя Н.В. Басова