Єдиний унікальний номер 741/1809/19
Провадження № 2-о/741/21/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 23 липня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.

та законного представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Законний представник ОСОБА_2 звернулася до суду із цією заявою, мотивуючи її тим, що 31 серпня 1988 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу жилого дерев`яного будинку АДРЕСА_1 з господарчими будівлями і спорудами (далі - Договір). Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 жовтня 2006 року ОСОБА_2 було визнано недієздатним та призначено йому опікуна, яким є вона ( ОСОБА_1 ). У Договорі було допущено помилки, а саме прізвище покупця зазначено « ОСОБА_2 » у той час, як відповідно до паспорта його прізвище « ОСОБА_2 ».

Законний представник ОСОБА_2 просила встановити факт належності ОСОБА_2 договору купівлі-продажу жилого дерев`яного будинку АДРЕСА_1 з господарчими будівлями і спорудами від 31 серпня 1987 року, посвідченого нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Бусел Н.М.

У судовому засіданні законний представник ОСОБА_2 заяву підтримала з підстав, які у ній зазначені, просила задовольнити, пояснила, що ОСОБА_2 був безхатьком, після отриманого удару йому була проведена трепанація черепа. Протягом останніх 17 років вона ( ОСОБА_1 ) здійснює догляд за ОСОБА_2 . Встановлення цього факту необхідне для приватизації земельної ділянки.

У судове засідання представник заінтересованої особи - Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 1988 року в.о. державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Бусел Н.М. було посвідчено договір купівлі-продажу жилого дерев`яного будинку АДРЕСА_1 з господарчими будівлями і спорудами, укладений між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_2 , що підтверджується копією дублікату відповідного договору (а.с. 8).

З копії паспорта серії НОМЕР_1 (а.с. 4) вбачається, що правильне прізвище заявника « ОСОБА_2 ».

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту належності ОСОБА_2 договору купівлі-продажу жилого дерев`яного будинку АДРЕСА_1 з господарчими будівлями і спорудами, оскільки у позасудовому порядку виправити допущену у вказаному договорі помилку не можливо, що створює для заявника перешкоди у вільному володінні своїм майном.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 293-294, 315-319 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , договору купівлі-продажу жилого дерев`яного будинку АДРЕСА_1 з господарчими будівлями і спорудами, посвідченого в.о. державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Бусел Н.М. 31 серпня 1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1582, покупцем у якому зазначено ОСОБА_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв