Провадження №2/712/351/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого - судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

представника позивача - адвоката Лизуненка С.О.

представника відповідача - адвоката Жука Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 16.01.2018 сталася ДТП за участі транспортного засобу ВАЗ 21120, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є АТ «Ощадбанк» під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 03.04.2018 винним в даній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_1 . Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 15.03.2019 стягнуто з ПАТ «Державний Ощадний банк України» майнову шкоду - 54132,43 грн., витрати за експертне дослідження - 1800,00 грн., моральну шкоду - 8000,00 грн., судовий збір - 1409,60 2 а всього - 65342,03 грн. на користь постраждалого в ДТП ОСОБА_2 АТ «Ощадбанк» 11.06.2019 на користь ОСОБА_2 сплачено кошти в сумі 55081, 68 грн. на виконання рішення суду. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «Ощадбанк». Наказом №508-к від 20.05.2016 ОСОБА_1 було переведено на посаду завідувача сектору банківської безпеки та охорони №2 відділу безпеки Філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 23 травня 2016 року з укладенням договору про повну матеріальну відповідальність та закріплено за ним спеціальний автомобіль ВАЗ 211120, д.н.з. НОМЕР_1 . Таким чином, ОСОБА_1 повинен відшкодувати АТ «Ощадбанк» суму сплачених ОСОБА_2 коштів в сумі 55081,68 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.11.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

До суду 29.05.2020 представником відповідача скеровано відзив на позов, яким просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зокрема, вказує, що обставини, які б давали підстави для висновку про можливість покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду, відсутні. Отож, ч. 1 ст. 1191 ЦК України дійсно передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, проте, відповідач на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої було завдано матеріальної шкоди, перебував у трудових відносинах з позивачем, з огляду на що, застосуванню підлягає спеціальна норма - ст. 132 КЗпП України, яка передбачає матеріальну відповідальність відповідача у межах його середньомісячного заробітку.

Представником позивача 30.07.2020 скеровано до суду відповідь на відзив, яким просить суд долучити до матеріалів справи у якості доказу копію договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 від 22.08.2017, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача 55081,68 грн. Також, просить суд здійснити розподіл судових витраті покласти судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи на ОСОБА_1 . У відповіді на відзив посилається на ст. 134 КЗпП України, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135? цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

В судовому засіданні представника позивача - адвокат Лизуненко С.О. позовні виомги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що 22.08.2017 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого ОСОБА_1 взяв на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому установою банку цінностей, тому вимога Банку щодо покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду АТ «Ощадбанк» та стягнення з нього 55 081,68 грн. є законною та обґрунтованою.

Представник відповідача - адвокат Жук Ю.М. в судовому засіданні позов не визнав та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Крім того, суду пояснив, що позивачем надано копію витягу з наказу про кадрові зміни № 508-к від 20.05.2016, в якому йдеться про те, що відповідача переведено на посаду завідувача сектору банківської безпеки та охорони відділу банківської безпеки філії, з укладенням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, проте сам договір позивачем не надано. Згідно з посадовою інструкцією завідувача сектору банківської безпеки й охорони № 2 відділу банківської безпеки філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», робота відповідача безпосередньо не зв`язана із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Отже, договори про повну матеріальну відповідальність укладаються в письмовій формі тільки з працівниками визначених категорій. Договори про повну матеріальну відповідальність, укладені з особами, які не включені до переліку категорій працівників, з котрими можна такі договори укладати, є недійсними. Таким чином, сам по собі факт укладення з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та працював на посаді завідувача сектору банківської безпеки та охорони № 2 відділу банківської безпеки філії-Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», в період з 23.05.2016 по 24.10.2018, з укладенням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (Наказ № 508-к від 20.05.2016). Затверджено 23.05.2016 посадову інструкцію завідувача сектору банківської безпеки та охорони № 2 відділу банківської безпеки Філії-Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк».

Наказом № 57 від 20.01.2015 закріплено спеціальний автомобіль ВАЗ 211120, д.н.з. НОМЕР_1 , за провідним спеціалістом служби банківської безпеки ТВБВ №10023/034 ОСОБА_1 .

Як встановлено, 16 січня 2018 року о 18 год. 00 хв. в м. Черкаси на перехресті вул. Пушкіна та бульв. Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 211120, д.н.з. НОМЕР_1 , (власником ТЗ є АТ «Ощадбанк») під керуванням ОСОБА_1 та легкового автомобіля NISSAN QASHQAI, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.03.2018 справа № 712/785/18 ОСОБА_1 визнано винним у скоєному ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. З постанови вбачається, що ОСОБА_1 16.01.2018 о 18 год. 00 хв. керував автомобілем ВАЗ 211120, д.н.з. НОМЕР_1 , (належність «Державний ощадний банк») в м. Черкаси по вул. Пушкіна, при виїзді на нерегульоване перехрестя з бульваром Шевченка, не надав переваги у русі автомобілю NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, який у свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем BMW 320, д.н.з. НОМЕР_3 .

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 15.03.2019 у справі № 712/12415/18 стягнуто з ПАТ «Державний Ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 невиплачене страхове відшкодування у розмірі 54132,43 грн., витрати за проведення експертного дослідження в сумі 1800,00 грн., моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1409,60 грн., а всього: 65342,03 грн. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 14.05.2019 рішення суду від 15.03.2019 змінено в частині розміру невиплаченого страхового відшкодування, зменшивши його з 54132,43 грн. до 44132,43 грн. та в частині розміру судових витрат, зменшивши з 1409,60 грн. до 1149,25 грн., а всього стягнуто 55081,68 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2019 АТ «Ощадбанк» сплачено на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 55081,68 грн., що підтверджено копією меморіального ордеру № .

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто за наявності вини працівника юридичної особи у завданні шкоди фізичній особі, і в разі, якщо така шкода завдана під час виконання трудових (службових) обов`язків, така шкода має бути відшкодована працедавцем.

За ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

На час скоєння ДТП автомобіль ВАЗ21120, д.н.з. НОМЕР_1 , належав на праві власності позивачу, а відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На підставі ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної, підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відповідно до абз. З п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 29.12.92 р. "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. При цьому, строк позовної давності для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди становить 1 рік з дня її виявлення.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати роботодавцем певних сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Як вбачається з довідки № 243 від 11.09.2019 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 10166,72 грн., а отже, саме в даному розмірі відповідач має відповідати перед позивачем за шкоду ним завдану, внаслідок ДТП, яка сталася 16.01.2018. за участі відповідача.

Вирішуючи даний спір слід виходити з наступного.

Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Як передбачено п. 3 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Більш того, відповідно до Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС № 447/24 від 28.12.1977 «Про затвердження переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих ним для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність»(чинна на території України, згідно з постановою ВРУ від 12.09.1991№ 1545-XII) посади «завідувача сектору банківської безпеки та охорони відділу банківської безпеки філії» і «водія» не відносяться до переліку осіб, з якими можна заключити договір про повну матеріальну відповідальність.

Разом з цим, згідно з посадовою інструкцією завідувача сектору банківської безпеки й охорони № 2 відділу банківської безпеки філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», робота Відповідача безпосередньо не зв`язана із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей.

Отже, договори про повну матеріальну відповідальність укладаються в письмовій формі тільки з працівниками визначених категорій. Договори про повну матеріальну відповідальність, укладені з особами, які не включені до переліку категорій працівників, з котрими можна такі договори укладати, є недійсними.

Таким чином, сам по собі факт укладення з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України.

Зазначена позиція повністю збігається з висновком ВСУ у справі №6-16цс12 від 25.04.2012.

Таким чином, виходячи з вищевикладених обставин справи та зазначеного нормативного обґрунтування, вимоги позивача до відповідача про стягнення в порядку регресу шкоди у розмірі 55081,68 грн. є необгрунтовиними та такими, що підлягають до задоволення частково, у розмірі середньомісячної заробітної плати 10166,72 грн., що відповідає вимогам чинного законодавства.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до суми задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 993, 1191 ЦК України,ст.ст.130, 134 КЗпП України. керуючись ст.ст. 4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 137, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , юридична адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, завдані збитки в порядку регресу в розмірі середньомісячної заробітної плати 10166,72 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 354,57 грн., а всього 10521,29 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 22.08.2020.

Головуючий І.О.Мельник