Справа № 442/5115/20
Провадження № 4-с/442/26/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Павлів З.С., розглянувши матеріали скарги ПрАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м.Львів), -

встановив:

В.о. директора ПрАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» І.Савчик звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії ВДВС Дрогобицького МРУЮ незаконними, скасувати арешт, накладений на майно ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» по виконавчих провадженнях №37363267, №36384705 та скасувати обтяження на нерухоме майно в реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису 687426, 138094.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 29.07.201 ВДВС Дрогобицького МРУЮ закінчено виконавче провадження №36384705 про стягнення з ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» на користь ПАТ «ВТБ «Банк» 563278,8 грн. При відкритті виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод», номер запис про обтяження 138094. 29.07.2013 ВДВС Дрогобицького МРУЮ закінчено виконавче провадження №37363267 про стягнення з ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» на користь АТ «Український інноваційний банк» в особі Дрогобицької філії АТ «Укрінбанк» суми в розмірі 1813962,08 грн. 29.07.2013 виконавче провадження завершено. При відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод», номер запису про обтяження 687426. 10.08.2020 боржник звернувся до ВДВС із заявою про скасування обтяжень та зняття арешту з майна, однак листом від 11.08.2020 №29816 за підписом в.о. начальника відділу С.Кушнір відмовлено у знятті арешту з майна боржника.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З поділу системи судів загальної юрисдикції за принципом спеціалізації пов`язане поняття цивільної юрисдикції, під якою розуміється компетенція суду щодо вирішення справ у порядку цивільного судочинства.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів ДВС, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Такий висновок підтверджений у частині першій статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", згідно з якою рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447-451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 448, частиною першою статті 450, цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Із долученої до скарги заяви про зняття арешту з майна вбачається, що вищевказані виконавчі провадженні №36384705 та №37363267 було розпочато з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 12.03.2012 №5015/6251/11 та наказу Господарського суду Львівської області від 15.01.2010 №20/40 відповідно.

Враховуючи наведене, право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду в межах виконання вищевказаних виконавчих проваджень слід здійснювати за правилами ГПК України, що в свою чергу унеможливлює розгляд такої за правилами ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

постановив:

У відкритті провадження у справі за скаргою ПрАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м.Львів) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Павлів З.С.