Справа № 219/2165/18
Провадження № 2/219/68/2020
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2020 Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хомченко Л.І.,

секретар Останкевич Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 через свого представника звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Міністерства оборони України, Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 5.12.2017 року о 23 години 00 хвилин на перехресті вулиць Горбатова та Незалежності в м. Бахмуті Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій-санітар військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходив військову службу за контрактом, керуючи автомобілем «БОГДАН», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить до 7 окремої автомобільної санітарної роти (7 ОАСР) м. Вінниця, рухаючись по другорядній дорозі, в порушення вимог дорожнього знаку 2.2 та п.16.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., не зупинившись перед знаком «СТОП», не уступив дорогу автомобілю «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що рухався під керуванням позивача по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів.

В результаті вказаної ДТП автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 зазнав численних механічних ушкоджень, в тому числі лобового скла, передніх фар, передніх лівого та правого скла, капота, переднього бампера, передніх та задніх крил, радіатора, двигуна, кришки багажника, лівих передніх дверей. Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи від 19.07.2018р., вартість матеріальних збитків становить 141772,00 грн.

Зазначений автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 належить позивачу на праві володіння на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 25.02.2014р.

За фактом вказаної ДТП було складено адміністративні матеріали, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 012092 зі схемою правопорушення та довідку про дорожньо-транспортну пригоду від 5.12.2017р.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 5.02.2018р., яка набрала законної сили 16.02.2018р., у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн.

Зазначеною постановою встановлено вину ОСОБА_3 в тому, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2, не зупинившись безпосередньо перед знаком «СТОП» та не надавши дороги транспортному засобу «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався головною дорогою. Додержуючись вимог п.16.11 Правил дорожнього руху та дорожнього знаку 2.2 ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити дану ДТП. Дії ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням даної ДТП, у зв`язку з чим він винен в порушенні вимог п.16.11 Правил дорожнього руху і в його діях мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За змістом ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, діями водія автомобіля «БОГДАН», реєстраційний номер НОМЕР_2 водія-санітара військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 під час проходження військової служби позивачу завдано матеріальну шкоду у вигляді механічного пошкодження належного позивачу на праві володіння автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Водночас неправомірними діями військовослужбовця ОСОБА_3 , який, порушивши вимоги Правил дорожнього руху, скоїв ДТП, позивачу завдано також моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою військовослужбовця.

Зазначені душевні страждання полягають у виникненні та тривалості у позивача неприємних тяжких відчуттів, за яких позивач наразі переживає емоційний дискомфорт та стрес, що викликано незаконними діями вищевказаного військовослужбовця, які завдали позивачу душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням свого майна, а також викликали в нього відчуття глибокої образи та незахищеності від незаконної поведінки представника Збройних Сил України щодо нього під час скоєння ДТП.

У зв`язку з викладеним просить суд стягнути з Міністерства оборони України та Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону солідарно на його користь майнову шкоду в розмірі 141772,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., а всього 191772,00 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач Міністерство оборони України у поданому відзиві проти позовних вимог заперечував та зазначає, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем оскільки військовослужбовець ОСОБА_3 ніколи не проходив військову службу на штатних посадах в Міністерстві оборони України. Останній був військовослужбовцем 7 ОАСР, яка є підрозділом Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону та має статус юридичної особи, вид діяльності діяльність у сфері оборони. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Враховуючи те, що володільцем джерела підвищеної небезпеки санітарного автомобіля «БОГДАН 2251», військовий номер НОМЕР_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди був Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону, який має статус юридичної особи, то Міноборони не є та не може бути належним відповідачем по даній справі, через що вимоги позивача в частині стягнення коштів з Міністерства оборони України є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, відзив на позовну заяву до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.02.2018 року (а.с.7) яка набрала законної сили 16.02.2018р., у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. Зазначеною постановою встановлено вину ОСОБА_3 в тому, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2, не зупинившись безпосередньо перед знаком «СТОП» та не надавши дороги транспортному засобу «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався головною дорогою. Додержуючись вимог п.16.11 Правил дорожнього руху та дорожнього знаку 2.2 ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити дану ДТП. Дії ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням даної ДТП, у зв`язку з чим він винен в порушенні вимог п.16.11 Правил дорожнього руху і в його діях мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З довідки інспектора Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області П.В. Матвєєва (а.с.9) вбачається, що автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті ДТП отримав механічні пошкодження, розбито: лобове скло, передні фари, передні прав та ліве скло і пошкоджені: капот, передній бампер, передне та заднє крило, радіатор, двигун, кришка багажника, ліва передня двері, спрацювали подушки безпеки.

Зазначений автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 належить позивачу на праві володіння, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю від 25.02.2014 року (а.с.11).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 30.04.2016 року № 121 (а.с.80) солдата ОСОБА_3 з 30.04.2016 року зараховано до списків особового складу 7 окремої автомобільної санітарної роти 59 військового мобільного госпіталю (багатопрофільного, на 100 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону.

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи від 19.07.2018р., (а.с.88-105) ринкова вартість автомобіля марки Chevrolet Aveo ТС58U, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на дату проведення експертизи 19.07.2018г., без урахування ушкоджень заподіяних внаслідок ДТП, складає: 124326,50 грн. (Сто двадцять чотири тисячі триста двадцять шість грн. 50 коп.); ринкова вартість автомобіля марки Chevrolet Aveo ТС58U, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП 05.12.2017г., без урахування ушкоджень заподіяних внаслідок ДТП, складає: 141772,00 грн. (Сто сорок одна тисяча сімсот сімдесят дві грн. 00 коп.); вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Chevrolet Aveo ТС58U, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент проведення експертизи, складає: 193572,59 грн. (Сто дев`яносто три тисячі п`ятсот сімдесят дві грн. 59 коп.); проведення відновного ремонту автомобіля марки Chevrolet Aveo ТС58U, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент проведення експертизи з економічної точки зору не доцільно; вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля марки Chevrolet Aveo ТС58U, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент проведення експертизи 19.07.2018г. становить: 124326,50 грн. (Сто двадцять чотири тисячі триста двадцять шість грн. 50 коп.); вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля марки Chevrolet Aveo ТС58U, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП 05.12.2017г. становить: 141772,00 грн. (Сто сорок одна тисяча сімсот сімдесят дві грн. 00 коп.).

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.

Згідно зі статтею 3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також - ЗСУ).

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України Про Збройні Сили України майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Відповідно до статті 5 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону (код 07816153) є самостійною (окремою) юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до довідки 7 окремої автомобільної санітарної роти від 18.04.2018 року № 235 (а.с.81) санітарний автомобіль «БОГДАН 2251» в/н НОМЕР_2 був поставлений на баланс 7ОАСР в ВМКЦ ЦР згідно наряду від 08.11.2017 року № 576-17/629 (а.с.82) так, як 7ОАСР стоїть на усіх видах забезпечення у ВМКЦ ЦР м. Вінниця і там здійснюється бухгалтерський облік. ВМКЦ ЦР являється розпорядником коштів. Тобто, відповідальною особою є саме Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону.

Оскільки, володільцем джерела підвищеної небезпеки є Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону, а не Міністерство оборони України, то шкода підлягає відшкодуванню саме Військово-медичним клінічним центром Центрального регіону.

Враховуючи викладене у задоволенні позову до Міністерства оборони України, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи зазначених органів під час здійснення ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання їхніх рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою та службовою особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Отже, шкода підлягає стягненню безпосередньо з Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону.

Підстави передбачені ст. 541 ЦК України, щодо покладання відшкодування шкоди в солідарному порядку - відсутні.

За змістом статті 23 ЦК України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 винен в спричиненні ДТП, в якому пошкоджено автомобіль позивача. Крім того, відповідач в добровільному порядку не відшкодував заподіяну матеріальну шкоду. Наведені вище обставини могли негативно вплинути на позивача у вигляді хвилювання та душевних страждань, оскільки автомобіль пошкоджено, необхідно прикладати зусиль щодо його ремонту. Крім того, суд погоджується з доводами позивача що внаслідок ДТП було порушено сталий порядок життя позивача, що призвело до моральних страждань.

Суд погоджується з розміром суми, яку позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

Так, враховуючи порушення звичного устрою життя та негативні психологічні наслідки, які останній поніс внаслідок ДТП суд, з врахуванням принципу виваженості та справедливості, дійшов до висновку що стягнення з відповідача 50000 грн. 00 коп. буде справедливою сатисфакцією.

Судові витрати суд стягує відповідно до ст..141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12,13, 77-81, 258-259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 22, 999, 1166, 1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (ідентифікаційний код юридичної особи 07816153) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) майнову шкоду в розмірі 141772,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., а всього 191772,00 грн.

Стягнути з Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (ідентифікаційний код юридичної особи 07816153) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

У повному обсязі рішення виготовлене 11.02.2020.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з часу його проголошення через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Л. І. Хомченко

Суддя Л.І. Хомченко