Справа № 466/3183/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Назаркевич Ю.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Станько М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про захист прав споживача, відшкодування коштів,-

у с т а н о в и в :

04.05.2020р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою , в якій просить ухвалити рішення про відшкодування коштів , набутих без належної на це підстави в розмірі 14 469,45 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є побутовим споживачем природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Постановою Кабміну № 758 від 01.10.2015р. затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). Згідно підпункту 2 пункту 13 цього Положення, до набрання чинності Постанови КМУ № 315 від 27.04.2016р., передбачено тариф для індивідуального опалення або комплексно (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води), за обсяг, використаний до 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно) - 3,6 грн. за 1 куб. метр, а за обсяг, використаний понад 200 куб. метрів - 7,188 грн. за 1 куб. метр.

27.04.2016р. Кабміном було прийнято Постанову № 315, якою внесені зміни до вищевказаного Положення, зокрема пункт 13 викладено у наступній редакції: «з 1 травня 2016 р. по 31 березня 2017 р. (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 гривні за 1 куб. метр».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019р. залишено без змін рішення у справі № 826/9665/16 від 04.03.2019р. Окружного адміністративного суду м. Києва, яким визнано незаконність постанови Кабміну № 315 від 27.04.2016р.

Таким чином позивач вважає, що ТзОВ «Львівгаззбут» порушено її права, як споживача природного газу, оскільки у період з 01.04.2016р. по 31.10.2018р. тариф на цю послугу був значно завищений та становив 6,879 за куб.м. Разом з тим, позивачем було спожито 3412 куб. м. газу та оплачено 23 471,14 грн. На її думку за вказаний період часу, тариф повинен був становити 3,6 грн за куб.м., внаслідок чого вона надмірно сплатила ТзОВ «Львівгаз збут» 11 112,53 грн. Вказану суму просить стягнути з відповідача.

Крім суми основного боргу, в силу ст. 625 ЦК України, просить стягнути з ТОВ «Львівгаз збут» 2407,73 грн. інфляційних витрат та 949,17 грн. 3 % річних.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ТзОВ «Львівгаз збут» Станько М.М. в судовому засіданні позов заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому ним 12.06.2020р.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

З даних позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 є побутовим споживачем природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: с. Копитів, Сокальського району, Львівської області.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №2494 від 30.09.2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі - Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором

Вказаними Правилами визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641та 642 ЦК України шляхом заочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами

Згідно з п.17 ч.3 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 стверджує, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року №826/9665/16, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016 року.

Відтак, за період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року ТзОВ «Львівгаззбут» повинен повернути їй 14 469,45 грн., оскільки підстава на якій набуті ці кошти згодом відпала.

В період з 01.10.2015р. по 01.04.2017р. діяло Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) затверджене Постановою КМУ № 758 від 01 жовтня 2015 року.

27.04.2016р. КМУ прийняв Постанову № 315 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758», якою з 01.05.2016 року затверджена гранична роздрібна ціна за природний газ для побутового споживача в розмірі 6,879 грн. за 1 куб. метр.

До прийняття Постанови № 315 з 0.10.2015р., діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природнього газу, зокрема а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води -7,188 грн. за 1 метр кубічний; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігріву води) -7,188 грн. за 1 куб. метр, крім обсягів до 1200 куб. метрів, що використані за період з 01.10.2015р. по 31.10.2016р. (включно) за ціною 3, 60 грн. за 1 куб. метр.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.04.2019р. у справі № 826/9665/16, залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019р. була визнана протиправною та нечинною Постанова КМУ України від 27.04.2016р. № 315 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758 з моменту її прийняття.

Постанова № 315 діяла виключно в період з 30.04.2016р. до 01.11.2018 року та вносила зміни в пункти 13 та 13-1 Постанови № 768 від 01.10.2015р.

Ухвалення судового рішення про визнання нечинною з моменту прийняття Постанови № 315 означає, що до правовідносин, які діяли в період з 30 квітня 2016 року до 01 листопада 2018 року слід застосовувати пункти 13 та 13-1 Постанови № 758 в редакції, що діяла до 30 квітня 2016 року, які передбачають наступне: з 1 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягу використання природного газу. В розмірі визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року № 583, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 грн. за 1 куб. метр; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі, та/або підігріву води) -7,188 грн. за 1 куб. метр, крім обсягів до 1200 куб. метрів, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року ( включно), за ціною 3, 60 грн. за 1 куб. метр.

Граничні роздрібні ціни за природний газ для побутових споживачів у період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) встановлюється окремим рішенням КМУ.

Судом встановлено, що станом на момент розгляду даної цивільної справи окреме рішення Уряду, яким би визначались ціна природного газу протягом спірного періоду відсутнє.

Після скасування Постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 року, для розрахунку вартості газу необхідно застосовувати ціну в редакції Постанови КМУ № 234 від 30.03.2016 року, якою вносились зміни до постанови КМУ № 768, а саме 7,1888 грн. за 1 куб. метр, оскільки постанова КМУ № 234 від 30.03.2016 року не має обмежень щодо її застосування у часі та діяла до втрати чинності Постановою КМУ № 758.

Враховуючи, що на час скасування Постанови № 315 відсутня інформація про ціну природного газу для потреб побутових споживачів в період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року, а тому розрахунок позивача про перерахунок оплати за спожитий газ не можна вважати обґрунтованим.

Крім того, слід зазначити, що пільгова гранична роздрібна ціна на природній газ, який використовується населенням для індивідуального опалення або комплексного ( індивідуальне опалення, приготування їжі та /або підігрів води), в розмірі 3,60 грн. за 1 куб. метр у разі використання до 1200 куб. метрів природного газу ( включно), була встановлена виключно на період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року ( п. 13 Постанови № 758 від 01.10.2015 року). Однак позивач взяв за основу дану величину та просить здійснити перерахунок починаючи з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року була визнана протиправною та нечинною лише Постанова КМУ від 27.04.2016 р № 315, якою вносились зміни до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758.

З 01 жовтня 2017 року Постанова КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758 втратила чинність на підставі Постанови № 187 від 22.03.2017 року «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу». Тобто визнана протиправною та нечинною Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року поширювала свою дію у часі не пізніше ніж до 01 квітня 2017 року.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надано беззаперечних доказів того, що відповідач безпідставно отримав кошти за спожитий газ у відповідності до розрахунків позивача, оскільки останні не відповідають тарифам, які діяли у спірному періоді.

Окрім того, позивачем не надано жодних документів на підтвердження здійснення нею будь-яких платежів за користування послугами з газопостачання за спірний період.

Тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. 714 Цивільного Кодексу України, суд, -

ухвалив:

задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про захист прав споживача, стягнення матеріальних збитків у розмірі 14 469, 45 грн. - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ; проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Львівгаз збут», м. Львів вул.. Золота, 42 Код ЄДРОПУ 39594527.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 вересня 2020 року.

Суддя І. Є. Зима