Справа № 462/323/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді Гедз Б.М.

за участю секретаря Гербут Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни про зняття арешту з майна, -

встановив:

22.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить зняти арешт з майна, яке належить їй, накладений на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 15.12.2014 року в рамках виконавчого провадження № 45827344 і припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 8097687. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 15.12.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Германчуком Р.В., на виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від

30.05.2014 року про стягнення з заборгованості з неї та ОСОБА_2 в розмірі 3 744 111, 51 грн. на користь ПАТ КБ «Надра», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження

№ 45827344 з примусового виконання виконавчого листа № 462/7198/13-ц від 26.09.2014 р. виданого Залізничним районним судом м. Львова. Того ж дня державним виконавцем, в рамках даного виконавчого провадження винесено також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої 16.12.2014 року державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Гриб О.Б. внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 8097687. 22.06.2015 року Відділом примусового виконання рішень винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. З того часу стягувач правом повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання не скористався, а тому строк пред`явлення такого пропущений стягувачем. Крім того, 08.12.2016 року Личаківським районним судом м. Львова було винесено рішення у справі за її позовом до ПАТ КБ «Надра», яким розірвано договір порки, укладений 13.06.2007 року між нею та ВАТ «Надра» в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 008/45/07-Ф від

13.06.2007 року. Із врахуванням всіх обставин, 26.11.2019 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про вчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, однак отримала відмову у знятті арешту з тих мотивів, що відсутні підстави передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для його зняття. Накладений арешт в рамках виконавчого провадження, яке завершене, а матеріали якого знищені, з врахуванням пропуском банку можливості на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання, порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а вказаний арешт ніяк не зможе гарантувати належне виконання судового рішення про стягнення коштів. Просить позов задовольнити та зняти арешт з майна, яке належить їй.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.01.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 31).

Сторін належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, відповідачу та третій особі направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення сторонам поштового відправлення.

10.02.2020 року представником позивача ОСОБА_3 до суду подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.02.2020 року у задоволенні вказаного клопотання представника позивача відмовлено.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.04.2020 року, відповідно до клопотань представника позивача про залучення правонаступника відповідача та представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

(м. Львів) про заміну відповідача на належного, судом проведено заміну первісного відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на належного Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) (а.с.66-67).

Представником відповідача Відділу примусового виконання рішень - Семеном І.Р., у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, подано відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що на виконанні відділу примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження № 45827344 з виконання виконавчого листа Залізничного районного суду м. Львова № 462/7198/13-ц від 26.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 3 744 111, 51 грн. заборгованості та 441, 00 грн. судових витрат. 22.06.2015 року виконавчий документ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47

ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу, оскільки проведені виконавцем заходи з розшуку майна боржника ОСОБА_1 не дали результату. Згідно даних АСВП даний виконавчий документ 04.10.2016 року був повторно пред`явлений до виконання ВП № 52530592 та перебував на виконанні у Залізничному ВДВС м. Львів. Частина 5 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього закону. Відповідно до ч.2 ст. 50 Закону

№ 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту. Наведене свідчить, що повернення виконавчого документа на підставі ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає застосування наслідків завершення виконавчого провадження виконавчого провадження, встановлених ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», а стягувач при цьому не позбавлений права звернутись до суду із заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому посилання позивача про втрату стягувачем права на пред`явлення виконавчого листа до виконання безпідставні. Щодо доводів позивача про відсутність у неї обов`язку виконання рішення суду, то звертає увагу суду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає таким, що не підлягає до виконання повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою чи інших підстав. Однак рішення чи ухвали суду, які б встановлювали, що виконавчий лист № 462/7198/13-ц від

26.09.2014 року визнано таким, що не підлягає до виконання позивачем не надано, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Представником позивача - Угриновською Ю.В. подано відповідь на відзив, у якій вказує, що виконавчий документ у виконавчому провадженні № 45827344 було повернуто стягувачу на підставі постанови про повернення виконавчого документа від 22.06.2015 року, матеріали виконавчого провадження знищені. Виконавчий документ у виконавчому провадженні

№ 52530592 повернуто стягувачу на підставі постанови про повернення виконавчого документа від 27.03.2017 року. Відомості щодо оскарження такої постанови в матеріалах виконавчого провадження відсутні, тому стягувачем пропущено строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 462/7198/13-ц від 26.09.2014 року. Також зазначає, що для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню обов`язковою умовою для звернення до суду із такою вимогою є наявність відкритого виконавчого провадження, а вказаний виконавчий лист з моменту його останнього повернення стягувачу до виконання більше не пред`являвся. Накладений арешт на даний час не переслідує жодної передбаченої законом мети, проте порушує права позивача, оскільки при набуття нею права власності на будь-яке нерухоме майно, з моменту його державної реєстрації, буде обтяжено зазначеним арештом, який існує поза межами будь-яких виконавчих проваджень та позбавить права розпоряджатись придбаним майном. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.05.2020 року клопотання представника позивача про заміну процесуального статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог та залучення як співвідповідача у справі Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» задоволено, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» Білої І.В. залучено у справі як співвідповідача (а.с.86).

Відповідачу ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білої І.В. визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, при цьому роз`яснено, що такий строк не може бути меншим, ніж строк карантину.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від

18.06.2020 №731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

ПАТ КБ «Надра» відзив на позовну заяву, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подало, заяви про продовження процесуальних строків, протягом визначеного у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» двадцятиденного строку до суду не надходила.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 травня 2014 року Залізничним районним судом м. Львова було винесено заочне рішення у справі № 462/7198/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» 3 744 111 (три мільйони сімсот сорок чотири тисячі сто одинадцять) грн. 51 коп. заборгованості.

На виконання вказаного рішення 15.12.2014 року головним державним виконавцем відділу ПВР управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Германчуком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45827344 відповідно до виконавчого листа № 462/7198/13-ц виданого Залізничним районним судом м. Львова 26.09.2014 року та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45827344, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1

В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем Германчуком Р.В. 22.06.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

04.10.2016 року виконавчий лист № 462/7198/13-ц був повторно пред`явлений стягувачем до виконання, перебував на виконанні у Залізничному ВДВС та 27.03.2017 року на підставі п. 2

ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львів повернуто стягувачу.

Як вбачається з долученої до метріалів справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 192197032 від 09.12.2019 року) постанова державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45827344 виконана та 16.12.2014 року державним реєстратором Гриб О.Б. внесено запис державну реєстрацію обтяжень на все нерухоме майно ОСОБА_1 , номер запису про обтяження: 8097687.

08.12.2016 року Личаківським районним судом м. Львова у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про розірвання договору поруки винесено рішення, яким розірвано договір поруки, укладений 13 червня 2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 008/45/07-Ф від 13.06.2007 року.

26.11.2019 року позивач звернулась у Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області із письмовою заявою про вчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження - арешту нерухомого майна з підстав припинення її зобов`язання у зв`язку із розірванням договору поруки відповідно до рішення суду та пропуском стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа № 462/7198/13-ц.

Згідно відповіді заступника начальника Управління державної виконавчої служби Бассараба Т. від 24.12.2019/В-6/18268 позивачу відмовлено у знятті арешту у зв`язку з відсутністю правових підстав для цього відповідно до статті 59 закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено вичерпний перелік підстав, за яких державний виконавець вправі своєю постановою зняти арешт з майна боржника.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р.

№ 606-XIV заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 11 вказаного Закону виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від

21.04.1999 р. № 606-XIV встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року

№ 606-XIV визначено підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні, зокрема особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Зі змісту наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» від

21.04.1999 р. № 606-XIV вбачається, що в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р.

№ 606-XIV до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статтей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).

Відповідно до положень статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV і роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Відтак, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Підставою внесення обтяження на майно, яке належить ОСОБА_1 , є постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження винесена в рамках виконавчого провадження ВП №45827344 від 15.12.2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 462/7198/13-ц виданого Залізничним районним судом м. Львова 26.09.2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 3 744 111, 51 грн. заборгованості та 3 441,00 грн. судових витрат.

Крім того, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що накладення арешту на майно порушує її права, як власника, захист якого передбачено статтею 41 Конституції України, статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України.

Зі змісту позовної заяви спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт, між сторонами немає, таке право позивача ніким не оспорюється, тому заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, яке їй належить, слід розглядати в порядку, визначному розділом VII ЦПК України, оскільки суд не вправі вирішити питання про зняття арешту покликаючись лише на ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни про зняття арешту з майна відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення суду - 25.08.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає:

АДРЕСА_1 .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), , місцезнаходження: м. Львів, пл. Шашкевича, 1.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої І.В., , місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стірльців, 15.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз