Справа № 127/7297/16-ц
Провадження № 88-ц/801/3/2020
Доповідач:Сопрун В. В.
УХВАЛА

05 серпня 2020 рокуСправа № 127/7297/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Марчук В.С., Оніщука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1 , представника Виконавчого комітету Вінницької міської ради - Кріпак О.М., третьої особи ОСОБА_2 , представника Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - Юрченка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , законним представником якої визначений Вороновицький психоневрологічний інтернат, ОСОБА_2 , Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання рішення недійсним, скасування свідоцтва про право власності на житло,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання рішення недійсним та скасування свідоцтва на право власності на житло.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Вінницький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , законним представником якої являється Вороновицький психоневрологічний інтернат, а також залучено Службу у справах дітей Вінницької міської ради, як орган якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

ОСОБА_1 просив визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Вінницької міської ради № 339 від 25.03.1999 року про передачу в приватну власність квартири АДРЕСА_1 ; скасувати свідоцтво на право власності на житло від 25.03.1999 року видане виконкомом Вінницької міської ради на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано п. 2.15 рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 25 березня 1999 року № 339 «Про приватизацію державного житлового фонду в місті Вінниці».

Скасовано свідоцтво на право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , видане 25 березня 1999 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради на ім`я ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..

Стягнуто в рівних частках з Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 01 березня 2018 року, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року залишено без змін.

В липні 2020 року ОСОБА_3 подала до апеляційного суду заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами, мотивуючи її тим, що про нововиявлені обставини їй стало відомо після отримання у червні 2020 року, акту №131 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 21 травня 2009 року, у якій зазначено, що заявник ОСОБА_3 з 15 лютого 1999 року по 28 травня 1999 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. ак. О.І. Ющенка, про що не було відомо суду.

Отже, перебуваючи у важкому стані на стаціонарному лікуванні, не мала можливості в день оформлення документів для приватизації квартири, а саме 18 лютого 1999 року, з`явитись в ЖЕК для надання письмової згоди на приватизацію своєї квартири.

Вважає, що нововиявлені обставини є істотними, оскільки вона не була здатна давати письмову згоду, свідомо приймати участь у приватизації квартири, чим порушився п.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Зазначене і стало підставою для звернення до апеляційного суду з заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами в якій просила, скасувати рішення апеляційного суду, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку про відмову в задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata- принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для такого перегляду, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення або постановлення ухвали, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Таке ж роз`яснення містить п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012, № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», в якому зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Тобто вбачається наявність доказу, який раніше не міг бути відомий, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявності існування нововиявлених обставин, які могли б вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом в судовому рішенні від 30 серпня 2017 року у справі №127/7297/16-ц, оскільки доводи викладені у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не спростовують висновків суду. Учасникам судового розгляду достеменно було відомо про наявність у ОСОБА_3 психічного захворювання.

ОСОБА_3 (мати позивача) рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 червня 2009 року (справа №2-0-379/09) визнано недієздатною, а з березня 2011 року остання перебувала у Вороновицькому психоневрологічному інтернаті.

Зазначене рішення суду наявне в матеріалах справи.

В подальшому рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2019 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 червня 2009 року, поновлено цивільну дієздатність фізичної особи ОСОБА_3 .

Крім того, як вбачається в матеріалах справи також міститься і акт №131 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 21 травня 2009 року (т.1 а.с.87, 88), на який в свої заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду звертає увагу Алєксєєва В.О . , як на підставу для скасування рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року та залишення без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2017 року.

Колегія суддів, приходить до висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_3 , не є нововиявленими, оскільки на час розгляду справи вони існували та про наявність таких було відомо учасникам судового розгляду, вони досліджувались судом апеляційної та касаційної інстанції, а переоцінка доказів не є підставою для скасування рішення за нововиявленими обставинами, та нормами процесуального закону не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами розгляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Таким чином, обставини, на які послалась заявник у заяві про перегляд судового рішення, не є підставами для втручання у остаточне судове рішення, винесене по суті спору, який вирішений судом на підставі поданих сторонами доказів, а відтак у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року - слід відмовити та залишити зазначене судове рішення в силі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 серпня 2020 року

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Марчук В.С.

Оніщук В.В.