Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа №572/1440/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Рижого О.А.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

04.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Ремчицької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини він не звернувся до нотаріальної контори Сарненського району Рівненської області із заявою про прийняття спадщини з тієї причини, що вважав, що спадщину прийняв, так як у нього наявний Державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА 057671 від 10.06.2005 року. У зв`язку із своєю юридичною необізнаністю, вважав, що таким чином відбувся перехід права на спадкову земельну ділянку. Просить встановити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 09.06.2020 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання на 23.06.2020 р.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні дані.

Відповідно до свідоцтва про смерть, Серії НОМЕР_1 від 24.01.2020 р. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна.

Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, тому слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом.

Позивач просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що вважав, що спадщину було прийнято оскільки фактично вступив в управління спадковою земельною ділянкою, а тому не звернувся в шестимісячний термін по смерті матері до Сарненської районної державної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню.

В матеріалах справи наявна заява представника відповідача про те, що вони не заперечують проти задоволення позову.

Пленум Верховного Суду України в п. 24постанови від30травня 2008року №7" про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

За зазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,12,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (жителю АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті його матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Сарненський районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рижий О.А.