Справа № 161/5198/20
Провадження № 2/161/2094/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Будько І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона разом з відповідачем перебувала з 20.05.1995 року до 27.03.2017 року у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними було придбана квартира АДРЕСА_1 . Вказує, що після розірвання шлюбу дійти відносно поділу майна колишнього подружжя їй з відповідачем не вдалося.

На підставі наведеного просить суд, визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В установлений в ухвалі строк від відповідача не надійшов відзив на позовну заяву.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 травня 1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2017 року розірвано (а.с. 11,20).

За час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2008 року було придбано квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 12-18).

З довідки ОСББ «Перемоги 13 м. Луцьк», вбачається, що позивачка з 2007 року по даний час проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 09 липня 2018 року у справі № 61-5127св18.

Відтак, вищезазначена квартира являється спільним майном сторін, яке набуте ними у шлюбі.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Підстав для відступу від начала рівності часток подружжя, судом не встановлено і сторони в суд таких доказів не надали.

Згідно з дослідженими судом звітом про оцінку майна загальна ринкова вартість сумісного майна, що підлягає розподілу, становить 566800,00 грн. (а.с.19).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що слід провести поділ спільного майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності по Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2834,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354ЦПК України, на підставі ст. 60, 61, 69 - 72 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Провести поділ спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2834 (дві тисячі вісімсот тридцять чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 31 серпня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.