У Х В А Л А

Справа № 932/17690/19

Провадження № 2/932/3424/20

19 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., ознайомившись із зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, управління-служба у справах дітей Шевченківського району м. Дніпра, про встановлення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа управління-служба дітей Шевченківського району м. Дніпра, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження (а.с. 26). 13 січня 2020 року у справі відбулося підготовче судове засідання, в якому відповідачка ОСОБА_1 приймала участь, а 15 січня 2020 року вона ознайомилася із матеріалами справи, про що свідчить її власноручний підпис (а.с. 38). Таким чином, відповідачка обізнана про перебування даної цивільної справи у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

18 червня 2020 року відповідачкою ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, управління-служба у справах дітей Шевченківського району м. Дніпра, про встановлення місця проживання дитини.

Згідно із вимогами ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до вимог ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно із вимогами ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Нормою ст. 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду із позовом, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у низці рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як на елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій, є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За таких обставин, оскільки відповідачка обізнана про існування вказаної цивільної справи ще із 15 січня 2020 року, тобто доцільно вважати, що саме із цієї дати в неї розпочався процесуальний строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження для подання зустрічного позову, однак зустрічний позов поданий нею лише 18 червня 2020 року, суд доходить висновку про порушення відповідачкою встановленого для подання зустрічного позову процесуального строку, через що зустрічна позовна заява підлягає поверненню відповідачці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 120-127, 193, 194, 258, 260-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, управління-служба у справах дітей Шевченківського району м. Дніпра, про встановлення місця проживання дитини повернути.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання або отримання її копії заявником, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання або отримання її копії заявником, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко