Справа № 128/1878/20
УХВАЛА

24 липня 2020 року місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» - адвоката Хуторянця Олександра Володимировича про забезпечення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», підписаної представником згідно з довіреністю ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Ірина Анатоліївна, ОСОБА_4 , про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними,

УСТАНОВИВ:

23.07.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», підписана представником згідно з довіреністю ОСОБА_5 Олександром ОСОБА_6 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Ірина Анатоліївна, ОСОБА_4 , про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними.

Разом з позовною заявою представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» - адвокатом Хуторянцем Олександром Володимировичем подано заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, оскільки відповідачу ОСОБА_2 достеменно було відомо про наявність грошової заборгованості перед ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2012. Однак ОСОБА_2 з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань здійснила відчуження нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:004:0052, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом укладення з ОСОБА_3 16.03.2016 договорів купівлі-продажу. Спір немайнового характеру.

Тому представник позивача вважає, що існує реальна потреба в застосуванні заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_3 , що забезпечить реальне виконання судового рішення по даній справі, оскільки у випадку відчуження майна відповідачем, призведе до порушення прав та інтересів позивача і завдасть останньому значних матеріальних збитків за невиконання судового рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за рахунок спірного нерухомого майна.

Щодо зустрічного забезпечення, то представник позивача вважає, що для вживання зустрічного забезпечення не має жодних правових підстав, оскільки забезпечення позову в даному випадку ніяким чином не порушує права та інтереси відповідача і не завдасть йому збитків.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена 02 вересня 2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 917/137/19 (ЄДРСРУ № 83958431).

Мотивуючи заяву про забезпечення позову представник ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.07.2019 по справі № 905/492/19 та в постанові від 25.01.2019 по справі № 925/288/17, відповідно до яких умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

В той же час, сам же представник ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» вказує на те, що позов, про забезпечення якого він просить, є спором немайнового характеру.

В даному випадку саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання майбутнього судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, у відповідача ОСОБА_3 , на нерухоме майно якої представник ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» просить накласти арешт, відсутні будь-які зобов`язання перед ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль».

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 21.08.2019 по справі № 761/39201/18, вказуючи на те, що заявник не довів намірів відповідача відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду. Посилання в заяві про можливість відчуження спірної квартири на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Таким чином, представником ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у випадку незастосування тих заходів забезпечення позову, яких просить представник ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль».

В зв`язку з зазначеним в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» - адвоката Хуторянця Олександра Володимировича про забезпечення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», підписаної представником згідно з довіреністю ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Ірина Анатоліївна, ОСОБА_4 , про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Дата складення та підписання ухвали 24.07.2020.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська