Провадження № 22-з/4808/47/20
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О.В.
Суддя-доповідач Матківський
У Х В А Л А

07 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Фединяка В.Д., Василишин Л.В.,

розглянувши заяви про ухвалення додаткового рішення, поданої представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко Олени Володимирівни, ОСОБА_4 , треті осіби, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання недійсним правочину дарування та скасування державної реєстрації, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в :

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у зазначеній справі апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення , а рішення суду першої інстанції без змін.

29 липня 2020 року представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 адвокат Васютин Я.В. поштовим зв`язком подав заяву, у якій просить ухвалити додаткове рішення по судових витратах, а саме: стягнути за рахунок державного бюджету з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 2000 гривень в рахунок відшкодування понесених судових витрат на отримання правничої допомоги на стадії апеляційного провадження. Зазначає, що у відзиві ОСОБА_1 просила суд здійснити розподіл судових витрат.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказана заява не може бути задоволена з наступних підстав.

Положенням ч.12 ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч.1-3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач як особа з інвалідністю ІІ групи звільнена від сплати судового збору, а не від компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Такий висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №349/1015/15-ц.

Отже, у цій справі витрати на професійну правничу допомогу, можуть бути покладені на позивача, якому відмовлено у задоволенні позову, тому підстави для стягнення таких витрат за рахунок державного бюджету як просить представник третьої особи у поданій заяві відсутні.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, поданої представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такої ухвали.

Судді Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк

Л.В. Василишин