ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 653/444/20 Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Номер провадження 22-ц/819/1147/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарСікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг - С» на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 18 березня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом відповідачів про визнання недійсним кредитного договору, який укладено між нею та ВАТ «Кредитпромбанк» 28 серпня 2006 року. Згідно вказаного договору банк відкрив позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію у національній валюті України та в іноземній валюті в межах загальної суми 27 625,00 доларів США для розрахунку по договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

В якості забезпечення виконання зобов`язань щодо виконання кредитного договору 28 серпня 2006 року було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано вищевказану квартиру.

17 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення зазначеного вище позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер - 15172609, а також, будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 18 березня 2020 року заяву задоволено.

З вказаною ухвалою суду не погодилось ТОВ «Факторинг-С» (особа, яка не брала участі у справі, але вважає що оскаржуваним судовим рішенням суд вирішив про її права, свободи, інтереси та обов`язки) та подало на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала суду першої інстанції порушує права товариства, є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що припущення суду про неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позову базується лише на умовах договору іпотеки. Судом не враховано, що умови договору іпотеки, які містять іпотечне застереження були погоджені з позивачем під час його укладання, а тому сам позивач визначив можливість застосування засобів позасудового задоволення вимог іпотекодержателя в разі наявності заборгованості за кредитом. Кредитним договором визначено обов`язок позивача повертати кредитні кошти, який позивач не виконує, а позовна заява у справі подана з пропуском строку позовної давності. Також вказує, що позивачем певний час виконувались умови кредитного договору, а отже вона визнавала належність його умов. Крім того, судом першої інстанції не розглянуте питання щодо зустрічного забезпечення, що свідчить про надання переваг позивачу у судовому процесі, що прямо протирічить принципам пропорційності та змагальності сторін у процесі.

Своє право на апеляційне оскарження ТОВ «Факторинг - С» обґрунтовує тим, що 04.03.2020 року між ним та АТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2198/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило права вимоги за кредитним договором від 28.08.2006 року та іпотечним договором від 28.08.2006 року, які були укладені з ОСОБА_1 . Скаржник вважає, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про його права та інтереси.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лєбєдєва Т.О. вказує, що апеляційна скарга не ґрунтується на законі та фактичних обставинах справи та задоволенню не підлягає. Зазначає, що нею виконувалися всі умови кредитного договору, не зважаючи на підвищення курсу долара. Вважає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, обґрунтовано вбачав зловживання правом ТОВ «Факторинг - С», яке складається з суб`єктивного права, даного йому в силу закону чи договору з метою нанести їй шкоду, переслідуючи мету збагачення за її рахунок.

В судовому засіданні представник ТОВ «Факторинг-С» адвокат Орєхов А.В. апеляційну скаргу підтримав.

Позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний кредитний договір та похідний договір іпотеки передбачають умову, за якої звернення стягнення на майно здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно, або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». Таким чином, існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач або треті особи можуть в будь-який момент здійснити відчуження квартири в м. Кременчук на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.150 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1); забороною вчиняти певні дії (п.2).

Відповідно до ч.3 ст.150 зазначеного Кодексу заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи обставини, які мають значення для вирішення спірного питання, а саме: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також врахування судом першої інстанції інтересів інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у суду першої інстанції не було.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду ОСОБА_1 заявлено позов до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання кредитного договору недійсним.

Крім цього ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, а також заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

А як вбачається із матеріалів справи, 26 серпня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №07/27/06-НВклн, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 27625, 00 доларів з кінцевою датою погашення 27 серпня 2027 року.

В забезпечення виконання зобов`язань 28 серпня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №07/27/І01/06-НВклн, який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу за реєстровим номер № 15033.

Згідно договору іпотеки в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_3 .

04.03.2020 року між ним та АТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2198/К.

Відповідно до вказаного договору ПАТ «Дельта Банк» відступило права вимоги за кредитним договором від 28.08.2006 року та іпотечним договором від 28.08.2006 року, які були укладені з ОСОБА_1 ТОВ «Факторинг-С».

Таким чином ТОВ «Факторинг-С» є новим кредитором позивача та іпотекодержателем майна якого стосуються заходи забезпечення.

Згідно п.4.3 іпотечного договору звернення стягнення на майно здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового регулювання, згідно з яким Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно, або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у порядку визначеному ЗУ «Про іпотеку. Положення цього пункту є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя» і мають силу договору про задоволення вимог.

У випадку, коли виконання пункту 4.3 цього договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом , передбаченим чинним законодавством України, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (п.4.4 договору).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не оцінив обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів.

За змістом статті 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

При цьому подання позову про визнання кредитного договору недійсним не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири з огляду на те, що сам договір іпотеки не оспорюється, а предметом спору у вказаній справі є виключно договірно - правові відносини стосовно дійсності кредитного договору.

Крім того, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

За таких обставин оскаржуване судове рішення не може вважатися законними та обґрунтованими, а тому підлягає скасуванню.

Ураховуючи, що підстав для задоволення поданої заяви та вжиття заходів забезпечення позову, які вжиті судом, не було, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376 ЦПК, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг - С» задовольнити.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 18 березня 2020 року скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 11 серпня 2020 року.

Суддя О.М. Полікарпова