14.08.2020 227/2268/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 серпня 2020 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді - Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черкасової О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ

11 червня 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2011 року, зареєстрованому в реєстрі за № 2461 вона є власником квартири номер АДРЕСА_2 . У даному житловому будинку також зареєстровані її чоловік ОСОБА_4 , син ОСОБА_3 , колишня дружина сина ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Але син зі своєю дружиною ніколи не проживали у зазначеному будинку, ще у 2010 році вони виїхали на постійне місце проживання у м.Львів. У 2012 році вони приїхали зі Львова та продали свій будинок, у зв`язку з чим прописалися у її будинку, але не проживали, поїхали жити у Львів , де винаймали квартиру. Відповідач ніколи не проживала у її будинку, будь яких особистих речей, меблів або інших предметів домашнього вжитку, які б їй належали, в житловому будинку не знаходиться. Відповідач ніколи не несла витрати по утриманню будинку та не сплачувала комунальні платежі, не виконувала обов`язки, пов`язані з утриманням житлового будинку. 13 грудня 2017 року за рішенням Шевченківського районного суду м.Львова шлюб між відповідачем та її сином було розірвано. Таким чином, відповідач з 2017 року не є членом її сім`ї.

Факт реєстрації відповідача в житловому будинку заважає їй вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, через реєстрацію відповідача, не має можливості оформити субсидію.

Ухвалою суду від 18 червня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі і визначено розгляд справи проводити за правиламиспрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених в позові, не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутність відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій статті.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності відповідача.

Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.

В судовому засіданні в порядку ст. 230 ЦПК України, було допитано свідків.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд встановив, що позивачу ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину 2461 належить на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Таке право набуто позивачем 16.01.2012 року, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідач по справі ОСОБА_3 , зареєстрована за спірною адресою, про що свідчить інформаційна довідка з відділу реєстрації Добропільської міської ради від 16.06.2020 року та копія домової книги за адресою кв. АДРЕСА_2 . (а.с.10-17).

З довідки голови квартального комітету Рак Е.В. виданої 01.06.2020 р. вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за вказаною адресою, проте тривалий час не мешкає в зазначеному житловому будинку. (а.с.18).

З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі це колишня дружина її сина, з якою у нього офіційно розірвано шлюб, вона зареєстрована за вищезазначеною адресою, проте ніколи за адресою АДРЕСА_1 не мешкала.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду повідомив, мешкає по сусідству близько 50 років, позивач є його сусідкою та знає її з дитинства. Відповідача ОСОБА_3 не знає, вона жодного дня не проживала за вказаною адресою, ніколи її не бачив, хоча тривалий час мешкає в цьому будинку. Знає сина позивача, її онуків. Син ОСОБА_11 дуже давно деякий час жив з батьками.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 , суду повідомила, що мешкає по сусідству з 1978 року, позивачка це її сусідка. Знала що син позивачки одружився та знала її невістку. Проте років десять в м.Добропілля вони не мешкають. Невістка не проживала у позивача.

Отже, судом встановлено, що відповідач фактично зареєстрована у вказаному житловому будинку, але ніколи там не проживала. В силу того, що відповідач зареєстрована в зазначеному житловому будинку, але в ньому не проживає, позивач як власник даного житла неможе в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п. 5 ч. 1 ст.406 ЦК України, сервітут припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд.

Оскільки відповідач була зареєстрована у зазначеному житловому будинку будучі членом родини, проте з 24.12.2017 року вже не є членом родини позивача та не проживає за місцем фактичної реєстрації понад три роки, остання втратила право користування житлом позивача.

Згідно ч. 2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю.

З вище наведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації не проживає більше року, не користується вказаним житловим приміщенням, постійно проживає в іншому місці, а реєстрація відповідача у належному позивачеві житловому будинку перешкоджає останньому, як власнику, в повному обсязі користуватися цим нерухомим майном, тому суд приходить до висновку, що відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 12, 76 - 81, 141, 247, 258-259, 265, 280, 281 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію рішення направити сторонам.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 04.07.2000 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 14.08.2020 року.

Суддя А.М. Левченко

10.08.2020