ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Харків

Справа №638/14450/17

Провадження №22-ц/818/2521/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Бурлака І.В. Тичкової О.Ю.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

Треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергунова В.А., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Міссіяж О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 5 березня 2020 року, постановлену суддею Подус Г.С.,

у цивільній справі за заявою представника позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у справі за позовом про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергунова В.А., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Міссіяж О.А. про визнання заповіту, складеного ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого 19 лютого 2014 року приватним нотаріусом ХМНО Міссіяж О.А. за реєстровим №209, недійсним.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2018 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу проведення якої доручено експертам - психіатрам Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 червня 2019 року задоволено клопотання про проведення повторної судово-психіатричної експертизи, однак з об`єктивних причин дана ухвала не могла бути виконана, оскільки адресат якому були направлені матеріали справи для проведення експертизи був відсутній за вказаною адресою.

Також, в межах розгляду даної цивільної справи, представником позивача подано клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану померлого ОСОБА_3 , проведення якої просив доручити експертній установі «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», а також зупинити провадження у справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 5 березня 2020 року клопотання представника позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи задоволено. Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергунова В.А., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Міссіяж О.А., про визнання заповіту недійсним, повторну посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи хворів ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий психічний розлад та/або психічні захворювання? Якщо так, то коли (число, місяць, рік) та на який саме психічний розлад та/або психічне захворювання він хворів? 2. Який був психічний стан ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за медичними показами на підставі даних, які містяться в матеріалах судової справи №638/14450/17 станом на 19.02.2014 року? 3. Чи міг ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та/або керувати ними під час складення заповіту та його посвідчення 19.02.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Міссіяж Оленою Анатоліївною (заповіт зареєстровано в реєстрі за №209, нотаріальний бланк ВТР 801301)?

Проведення експертизи доручено експертам - психіатрам Державної установи « Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (03150, м. Київ, вул. Митрофана Довнар-Запольського, 16), та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 638/14450/17 (провадження № 2/636/1918/20). Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 , роз`яснено, що у випадку відмови оплатити експертизу, суд розцінить це як відмову надати докази, згідно зі ст. 47 ЦПК України, і роз`яснено положення ст. 109 ЦПК України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в ході судового розгляду встановлено, що для оцінки психічного стану ОСОБА_3 , можливості усвідомлювати ним значення своїх дій та керувати ними існує потреба в залученні відповідних фахівців у даній сфері, які уповноважені здійснювати відповідну експертизу та володіють спеціальними знаннями і методикою. Також, у зв`язку з тим, що для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено провадження до закінчення експертизи, відповідно до ст. 252 ЦПК України, а оплату експертизи покладено на позивача.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що визначена експертна установа не має права на проведення експертиз за відсутності в установі відповідної ліцензії. Вказує, що ухвалою суду не обґрунтовано належним чином необхідність проведення повторної експертизи, так як і не зазначено це і представником позивача.

Стверджує, що документ «Висновок спеціаліста судово-психіатричного експерта» від 25 квітня 2019 року можливо вважати як письмовий доказ, а не висновок експерта, та це не є безумовною підставою для призначення повторної експертизи.

Вважає передчасними доводи суду про те, що висновок експерта №12 є таким, що не узгоджується з матеріалами справи.

Відзиву в порядку ст.360 ЦПК України у визначний судом строк не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року було задоволено клопотання позивача та призначено посмертну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану спадкодавця ОСОБА_3 , проведення якої доручено експертам-психіатрам КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3».

На виконання вказаної ухвали до суду надійшов Висновок судово-психіатричного експерта №11.

Також, до матеріалів справи представником позивача було долучено Висновок спеціаліста судово-психіатричного експерта №04-05/89 від 25 жовтня 2019 року, з посиланням на те, що наведені висновки експертів різняться та у заявника було припущення, що висновок №11 є необґрунтованим, таким, що суперечить матеріалам справи і викликає сумніви у його правильності.

Надалі, представником позивача було заявлено клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи з огляду на наведені обставини. Проведення вказаної експертизи просив доручити судовим експертам-психіатрам Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України».

Ухвалою суду від 14 червня 2019 року було задоволено вказане клопотання з огляду на те, що дослідивши висновок судово-психіатричного експерта №11, встановлено, що він не узгоджується з матеріалами справи, а також враховуючи необґрунтованість відповідей експерта. Також встановлено, що для оцінки психічного стану ОСОБА_3 , можливості усвідомлювати ним значення своїх дій та керувати ними існує потреба в залученні відповідних фахівців у даній сфері, які уповноважені здійснювати відповідну експертизу та володіють спеціальними знаннями і методикою.

Вказана ухвала залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року.

Матеріали справи з ухвалою повернулися до суду без виконання з огляду відсутності адресата.

Після уточнення питань, що унеможливили виконання ухвали суду від 14 червня 2019 року, представником позивача було заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи документів та направлення їх до експертної установи. Вказане клопотання і було задоволено ухвалою суду від 5 березня 2020 року.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

При цьому, слід врахувати, що відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00), експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Із матеріалів справи убачається, що предметом доказування у цій справі є психічний стан спадкодавця ОСОБА_3 станом на час написання оскаржуваного заповіту.

Відтак, питання, на яке позивач через свого представника бажає отримати відповідь, має безпосередній зв`язок з вказаною підставою позову, і на нього можна отримати відповідь лише експертним шляхом, призначивши судову експертизу.

Відповідно до ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі з`явлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами; призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Згідно ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові.

Як роз`яснено у п.п. 11, 13постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Відповідно до п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Так, оскаржуваною ухвалою було повторно направлено справу до експертної установи для проведення повторної судово-психіатричної експертизи після уточнення питань, які унеможливили виконання ухвали суду від 14.06.2019, якою було призначено повторну експертизу, і яка судом апеляційної інстанції була залишена в силі.

Так, в ухвалі від 14 червня 2019 року та в ухвалі від 5 березня 2020 року суд дійшов висновку про неузгодженість висновку експерта з матеріалами справи та необґрунтованість відповідей експерта (а.с.55, 166).

Суд бере до уваги помилкове зазначення в тексті оскаржуваної ухвали назви призначеної експертної установи як «КЗОЗ «ХОКПЛ №3»», між тим, у резолютивній частині суд вірно визначив установу згідно із заявленим та повністю задоволеним клопотанням представника позивача.

Слід також зазначити, що висновок №04-05/90 від 25.04.2019, який на думку відповідача не є висновком експерта, а є письмовим доказом, вже було долучено до матеріалів справи та взято до уваги судом першої інстанції. Вказаний висновок різниться з тим, що зроблений на основі наданих раніше матеріалів справи, на що і посилався у своїх ухвалах суд першої інстанції.

Отже, тому у суду першої інстанції виникли обґрунтовані сумніви у його об`єктивності і правильності, беручи до уваги те, що повторна експертиза призначена ухвалою суду, яка була переглянута судом апеляційної інстанції, не відбулась.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновками районного суду про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Щодо доводів відповідача відносно визначення неналежної установи для проведення експертизи слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями ст.7 Закону України «Про судову експертизу» судово - експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 цієї статті виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Згідно із ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України належать до державних спеціалізованих установ.

Позивач посилався на перелік установ, в яких проводяться судово-психіатричні експертизи, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 червня 2017 року №722 «Про організацію служби судово - психіатричної експертизи». Та зазначав, що Наказом МОЗ України від 19 липня 2018 року за №1339 було доповнено Перелік установ, в яких проводяться судово-психіатричні експертизи, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 червня 2017 року № 722, пунктом 32 такого змісту: «32. Державна установа «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (01601, м. Київ, вулиця М. Грушевського, будинок 7; 03150, м. Київ, вулиця Анрі Барбюса, будинок 5).».

Між тим, зазначений наказ №722 втратив чинність згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 липня 2019 року № 1626.

Так, Міністерство охорони здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Серед інших функцій воно здійснює організаційне керівництво судово-медичною і судово-психіатричною службами (абз. 3 пп. 10 п. 4 Положення), державний контроль діяльності психіатричних установ незалежно від форми власності та фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги (абз. 13 пп. 10 п. 4 Положення) затверджує порядки проведення судово-медичної експертизи та судово-психіатричної експертизи; переведення хворих, які страждають на психічні розлади, щодо яких були застосовані примусові заходи медичного характеру, з одного закладу з надання психіатричної допомоги в інший за рішенням суду про зміну застосування примусового заходу медичного характеру, направлення хворих на наркоманію на примусове лікування; присвоєння кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичним і судово-психіатричним експертам та позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних і судово-психіатричних експертів (абз. 29 пп.10 п. 4 Положення).

Верховний Суд у складі Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30 березня 2020 року, винесеної у справі №62/3998/19, провадження № 51-85км20, дійшов висновку про наступне.

При вирішенні питання стосовно компетенції установи, яка проводить експертизу і є державною у сенсі ст. 7 Закону «Про судову експертизу», слід виходити не з організаційно-правової форми здійснення нею діяльності або форми її власності, а із сфери управління її діяльністю та організації державного контролю.

З Положення про МОЗ вбачається, що саме держава в особі її центрального органу виконавчої влади - Міністерства охорони здоров`я України, здійснює владні повноваження стосовно закладів, які вправі проводити судово-медичні та судово-психіатричні експертизи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з пунктами 3,6,8 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом МОЗ України від 8 травня 2018 року за №865, СПЕ проводять державні спеціалізовані судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України (далі - експертні установи). За формою проведення СПЕ може бути амбулаторною, стаціонарною, посмертною. За процесуальними ознаками СПЕ може бути первинною, повторною, додатковою.

Так, із Статуту ДУ «ЦПЗМНАМОЗ», що визначений оскаржуваною ухвалою як експертна установа, який знаходиться у вільному доступі на офіційному стайті Центру вбачається, що Державна установа «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (далі - Центр) є державною установою з організаційно-методичною функцією у сфері психічного здоров`я і моніторингу наркотичної та алкогольної ситуації та спеціалізованою установою судово-психіатричних експертиз Міністерства охорони здоров`я України, заснованою на державній власності, що належить до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України і є підзвітною йому. Центр є державною бюджетною неприбутковою установою, уповноважений орган управління якої є Міністерство охорони здоров`я України (далі - Уповноважений орган управління). Центр створений згідно з наказом МОЗ України від 11 травня 2006 року № 268 «Про організацію роботи з моніторингу алкогольної та наркотичної ситуації в Україні» відповідно до доручення Кабінету Міністрів України від 29 березня 2005 року № 14297/1/1-05, є правонаступником Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» згідно з наказом МОЗ України від 14 вересня 2018 № 1673 «Про реорганізацію Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».

З огляду на вказане, судова колегія вважає доводи відповідача стосовно того, що повторна судово-психіатрична експертиза у даній справі була призначена для проведення у неналежній експертній установі, безпідставними.

Враховуючи приведені вище доводи, обов`язок суду встановити всі обставини справи та перевірити їх доказами, необхідно прийти до висновку, що суд першої інстанції постановив правильну ухвалу, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, оскільки ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам положень ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 5 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.В.Бурлака

О.Ю.Тичкова

повний текст постанови

складено 28 серпня 2020 року