Справа № 316/2561/20
Провадження № 2/316/796/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р. м. Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Бульба О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ВП «Запорізька АЕС», про встановлення факту незаконного позбавлення волі, стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив:

-встановити факт незаконного затримання ОСОБА_1 представниками окупаційної влади Російської Федерації і незаконного засудження на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим в період з 06.08.2016 року по 06.09.2019 року;

-визнати причину відсутності ОСОБА_1 за місцем роботи в період з 06.08.2016 року по 06.09.2019 року такою, що пов`язана з виконанням державних або громадських обов`язків;

-стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період з 06.08.2016 року по 06.09.2019 року в сумі 518052 грн. 24 коп. та компенсацію за невикористані відпустки в сумі 41180 грн. 26 коп.

Вивченням позовної заяви, встановлено, що її подано в порушення вимог чинного законодавства.

Так, відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити в тому числі зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку та компенсації за невикористані відпустки підлягають грошовій оцінці та є вимогами матеріального характеру.

Однак, в порушення наведених вимог чинного законодавства, позивачем ціна позову в позовній заяві не зазначена.

При цьому слід зауважити, що відповідно до п.п.1 та 10 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з цим, до позовної заяви позивачем будь-яких доказів сплати судового збору не надано.

При цьому позивач зазначаючи на наявність у нього пільг щодо сплати судового збору посилався на п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до наведеної норми, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Разом з цим, вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку та компенсації за невикористані відпустки є позовною вимогою і може бути вирішена в позовному проваджені, а не в заяві про встановлення факту, в зв`язку з чим не підпадає під дію ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, у позивача при звернені до суду з даною позовною заявою також відсутні пільги щодо сплати судового збору, передбачені п.п. 1 та 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а також учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав), оскільки вимога про стягнення середнього заробітку та компенсації за невикористані відпустки не тотожна стягненню нарахованої та не виплаченої заробітної плати, а позивач, будучи учасником бойових дій, звернувся до суду з даною позовною заявою не у справі, пов`язаною із захистом прав як учасника бойових дій.

Невиконання позивачем наведених вимог закону тягне за собою ненадходження до бюджету судового збору.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто для визначення судового збору необхідно вирахувати один відсоток від ціни позову (загальної суми всіх вимог), що дорівнює 5592 грн. 33 коп.

Частиною 1 ст.185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частино 3 ст.185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 185, 259-260 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ВП «Запорізька АЕС», про встановлення факту незаконного позбавлення волі, стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, залишити без руху.

Запропонувати позивачу в п`ятиденний строк з часу отримання даної ухвали усунути виявлені недоліки, роз`яснивши, що в інакшому разі заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Бульба