Провадження № 22-ц/4808/978/20
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

13 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Бойчука І.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2020 року під головуванням судді Бородовського С.О. у м. Івано-Франківську, у справі за позовом Івано-Франківської міської ради до Державного реєстратора Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалина Андрія Богдановича, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, на відповідність її вимогам ст. 356 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2020 року задоволено позов Івано-Франківської міської ради до Державного реєстратора Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалина Андрія Богдановича, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Постановлено скасувати рішення державного реєстратора Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою Цалина А.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 35065134 від 05.05.2017 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :04:002:0311 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь Івано-Франківської міської ради 1 921 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку слід залишити без руху з таких підстав.

Апеляційна скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту, передбаченим приписами ЦПК України (статті 356). Якщо заява, скарга за формою та змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються приписи статті 185 ЦПК України. Для розгляду таких скарг мають застосовуватися приписи ЦПК України, якими врегульовані аналогічні питання, зокрема, щодо учасників цивільного процесу, їхніх прав і обов`язків (статті 42-47, 55-64), судових викликів і повідомлень (статті 128-131), заходів процесуального примусу (глава 9 розділу ІІІ), відкриття провадження у справі (глава 2 розділу ІІІ), розгляду справи по суті (глава 6 розділу ІІІ), апеляційного та касаційного оскарження судових рішень (глави 1, 2 розділу V).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Подана ОСОБА_1 апеляційна скарга містить образливі висловлювання на адресу головуючого у справі судді Івано-Франківського міського суду Бородовського С.О. що є недопустимими та не передбаченими вимогам, яким має відповідати апеляційна скарга за змістом та формою.

Використання одними учасниками судового процесу образливих слів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Апелянтом у скарзі наведено вимоги та заперечення щодо обставин, які не були заявлені в суді першої інстанції і відповідно не були предметом судового розгляду.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам п.п. 5, 6 ч.2 ст. 356 ЦПК України. Зокрема, апелянтом не зазначено: в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Згідно ч.2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати апелянту строк десять днів з дня вручення ухвали для виправлення недоліків подати апеляційну скаргу, яка за формою та змістом відповідає вимогам п.п. 5, 6 ч.2 ст. 356 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2020 року залишити без руху та надати строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У випадку невиконання в зазначений строк апелянтом вимог ухвали, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Бойчук