Єдиний унікальний номер: 223/1145/19
Провадження номер: 2/223/77/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 21 квітня 2017 року її матір - відповідачку ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно позивачки та її братів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Зазначеним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь батька позивачки - ОСОБА_5 аліменти на утримання позивачки та її братів, у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України. Позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття, у зв`язку з чим батько останньої втратив право на отримання аліментів на її утримання. З 01 вересня 2019 року ОСОБА_1 навчається у ДВНЗ «Донецького національного технічного університету» IV рівня акредитації за денною формою навчання. Відповідачка на утримання позивачки матеріальної допомоги не надає та всіляко уникає від її надання, приховуючи своє місце роботи та розмір отримуваних доходів, хоча за станом здоров`я може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, до закінчення навчання або досягнення 23 річного віку.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» (а.с. 61). Від позивачки та її представника на адресу суду надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 40, 41, 69, 70).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання 31 липня 2020 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 62). Надала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала посилаючи на те, що не має зареєстрованого місця проживання (а.с. 42).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 травня 2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 (а.с. 4).

Рішенням Вуледарського міського суду Донецької області від 08 липня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 26 січня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено дошлюбне прізвище ОСОБА_2 (а.с. 5).

Рішенням Вугледарськго міського суду Донецької області від 21 квітня 2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 08.02.2017 року і до повноліття дітей (а.с. 6-8).

Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам №15.24-32/18017 від 09 жовтня 2019 року, виданої Вугледарським міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, станом на 01 жовтня 2019 року борг ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , становить 140105,46 гривень (а.с. 11-12).

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова Пленуму ВСУ) обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B .V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку загального позовного провадження, відповідачкою не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у ОСОБА_2 будь-які перешкоди для надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги.

При цьому, суд критично ставиться до посилання відповідачки на те, що вона не має зареєстрованого місця проживання, як на підставу відмови у задоволенні вимог позову, оскільки зазначена обставина не підтверджена жодними належними доказами та не може слугувати підставою для порушення права ОСОБА_1 на тримання матеріальної допомоги від матері та звільнення ОСОБА_2 від обов`язку утримувати доньку.

З огляду на викладене, при визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка навчається у ДВНЗ «Донецького національного технічного університету» на денній формі навчання, приймає до уваги майновий стан відповідачки, яка є працездатною особою та має можливість працювати та заробляти кошти, суд вважає, що ОСОБА_2 у змозі сплатити аліменти на користь позивачки на її утримання у розмірі 1/6 частиниз усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 01 листопада 2019 року, до закінчення навчання ОСОБА_1 , але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання положення ч. 2 ст. 182 СК України не застосовуються.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 на утримання якої стягуються аліменти є повнолітньою, до останньої не застосовуються положення ч. 2 ст. 182 СК України, а також приймаючи до уваги, що позивачкою не обґрунтована така вимога позову як стягнення аліментів не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян та на її підтвердження не надано жодного доказу, суд вважає необхідним відмовити в її задоволенні.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів, а остання у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 гривень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 191, 199-201 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Тарасовка Цюрупінського району Херсонської області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Донецька Донецької області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , на її утримання у розмірі 1/6 частиниз усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 01 листопада 2019 року і до закінчення навчання ОСОБА_1 , але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Тарасовка Цюрупінського району Херсонської області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.