Справа № 766/2219/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020р. Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Матієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби у Херсонській області; Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту проживання на території України,-

встановив:

Заявник 10.02.2020 року звернувсь до суду з заявою, в якій просив встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України з 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Жабокричка, Чечельницького району Вінницької області. У 1973 році вступив до Херсонського судомеханічного технікуму. З 1976року проходив службу в лавах армії. З 1979 року працював на заводі Палада, а з 1989 року в Управлінні виробничо-технологічних комплектацій треста Херсонпромстрой. З 1979 року постійно проживає у м. Херсоні. 12.10.1991 року уклав шлюб з ОСОБА_2 у місті Херсоні. Від шлюбу має двох дітей, які народилися в м. Херсоні. На даний час бажає отримати паспорт громадянина України, замість загубленого, але в довідці Дніпровського РВ у м. Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2020 року заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.02.2020 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання.

Заінтересованою особою Управління ДМС України в Херсонській області надано письмові пояснення по справі зі змісту яких вбачається, що заявник втратив свій паспорт громадянина колишнього СРСР і на теперішній час не має при собі документа, що посвідчує особу. За результатами перевірки складено висновок про відмову у видачі заявнику паспорта громадянина України замість втраченого, видано довідку про те, що особу встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави та довідку про те, що станом на 24.08.1991 року заявник перебував у громадянстві колишнього СРСР. Зазначає, що Закон пов`язує набуття громадянства з конкретним проміжком часу, зокрема факт постійного проживання на території України до 24.08.1991 року або станом на 24.08.1991 року, тому в іншому випадку рішення суду не буде мати юридичного значення для вирішення витання щодо набуття ним громадянства України. Документи надані ОСОБА_1 не підтверджують факт його проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Тому просили відмовити у задоволенні вимог заявника про встановлення факту постійного проживання на території України з 24.08.1991 року.

10.07.2020 року заявником подано заяву до суду про уточнення вимог, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, тобто на момент проголошення незалежності України.

Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги з урахуванням заяви від 10.07.2020 року, просили її задовольнити, з підстав у ній викладених.

Представник Управління державної міграційної служби у Херсонській області в судовому засіданні зазначив, що Управління не заперечує проти задоволення вимог з урахуванням заяви заявника від 10.07.2020 року про уточнення вимог

Представник Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, покладаючись на компетентність суду у вирішенні даного питання.

Суд, заслухавши заявника та його представника, представника заінтересованої особи, свідка, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Жабокричка Чечельницького району Вінницької області, Україна, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 18.02.2005 року серії НОМЕР_1 .

12 жовтня 1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, внаслідок чого останній присвоєно прізвище « ОСОБА_3 », що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Комсомольським РАЦС м. Херсона серії НОМЕР_2 .

Від шлюбу має двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася у м. Херсоні, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 . Остання змінила прізвище на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 .

Трудова книжка видана на ім`я ОСОБА_1 , 1958 року народження підтверджує, що ОСОБА_1 з 25.02.1976 року по 01.06.2013 року працював в м. Херсоні.

28.10.1976 року ОСОБА_1 отримано військовий квиток серії НОМЕР_6 , виданий Суворовським районним військовим комісаріатом Херсонської області.

07.09.2001 року ОСОБА_1 Державною податковою інспекцією присвоєно ідентифікаційний номер.

04.11.2002 року Пенсійним фондом України на ім`я заявника видане свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_7 .

Згідно довідки Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області від 09.11.2016 року №7185, ОСОБА_1 звернувся до відділу із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого. Проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

Відповідно до довідки Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області від 09.11.2016 року №7186, станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 перебував у громадянстві колишнього СРСР.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що заявник є її батьком. Засвідчила, що як їй відомо, що з території України її батько нікуди не виїжджав, проживав постійно.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У випадку повернення в Україну громадян України, які виїхали за межі держави після 24.08.1991р. та 13.11.1991р., набули іноземного громадянства, при цьому громадянство України не припинили, з огляду на положення ст. 25 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною вони визнаються виключно громадянами України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України, працював у м. Херсоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року доведеним.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001, ст.ст.12,13,293,315-318,365 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби у Херсонській області; Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на території України станом на 24.08.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 27.07.2020 року.

СуддяІ. Ю. Зуб