Справа № 953/6181/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Чередник В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження №953/6181/20 (н/п 2/953/1898/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Харківська міська рада про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване по АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку літ «А-1», загальною площею 132,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м., житлової прибудови «А1-1», прибудови «а», прибудови «а1», прибудови «а2», веранди «а3», тамбуру «а5», сараю «Б», ганку «а6», льоху «Г», вбиральні «Д», вбиральні «Е», літньої кухні «Ж», гаражу «З», сараю «И», літньої кухні «К», сараю «Н», літнього душу «Л», воріт №2, огорожі №4,5.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 28.03.1935 дід позивача. ОСОБА_4 , 1898 р.н., придбав у власність 25/60 частин домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу, засвідченого в Нотаріальному Відділі Харківського обласного суду 28.03.1935 за № 254/1.

10.07.1956 10/60 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 рішенням виконкому Кагановичської районної ради депутатів трудящих № 13 від 10.07.56 було виділено співвласнику ОСОБА_5 у окреме домоволодіння та визнано за ним право власності на будинок по АДРЕСА_1 .

У 1969 році батько позивача, ОСОБА_3 , придбав у ОСОБА_6 25/60 частин домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, після смерті діда відповідача відкрилась спадщина. На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті разом з ним були зареєстровані, а отже фактично прийняли спадщину після нього: його дружина - бабуся позивача - ОСОБА_7 та його син - батько позивача - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла. На день її смерті разом з нею був зареєстрований, а отже фактично прийняв спадщину після неї, її син - батько позивача - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , помер.

Після смерті ОСОБА_3 залишився спадкоємець, а саме на день його смерті разом з ним був зареєстрований та постійно мешкав, а отже фактично прийняли спадщину після нього його син - позивач - ОСОБА_1 .

Також після смерті ОСОБА_3 залишилась його донька - відповідачка - ОСОБА_8 .

У січні 2017 року позивач вирішив реалізувати свої права щодо спадкового майна у зв`язку із чим 25 січня 2017 року звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори.

25.01.2018 державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Сібільовою С.М. позивачу було надано письмову відповідь, якою йому було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві спільної власності на житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки неможливо встановити склад спадкового майна. Крім того, документально не підтверджується родинний зв`язок ОСОБА_3 з матір`ю - ОСОБА_7 , після якої він прийняв спадщину.

30.03.2018 позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова с заявою про встановлення факту родинних відносин та рішенням Московського Районного суду м. Харкова від 26.06.2018 було встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є онуком, а його батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_9 протягом встановленого законодавством строку с заявою до відповідного органу про прийняття спадщини не зверталась, на день смерті спадкодавця з померлим не проживала. В управління спадковим майном фактично не вступила. Однак відмови від спадщини також не заявляла.

На даний час позивач позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно в установленому законом порядку, у зв`язку з чим він був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2020 справу передано для розгляду судді Чередник В.Є.

Ухвалою суду від 23.04.2020 відкрито загальне позовне провадження у спарві та почато підготовче провадження.

16.06.2020 представником Харківської міської ради подано письмові пояснення по справі, у яких представник вказує, що позивачем не доведено факту придбання 25/60 частин домоволодіння ОСОБА_3 у ОСОБА_6 , крім того, по АДРЕСА_1 було здійснено самочинне будівництво тамбур -І, сіни-ІІ, кухня-1-1, сіни -ІV, кухня-2-1, санвузол-2-2 на земельній ділянці, що не була відведена у встановленому поряку для будівництва даних об`єктів та без дозвільних документів, ці об`єкти не входять до складу спадкового майна, у зв`язку з чим визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування є неможливим.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, подав заяву про долучення до матеріалів справи копії актуального технічного паспорту на спірне домоволодіння, також просив розглянути справу та винести рішення у підготовчому засіданні.

Відповідач у підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву у якій зазначила, що проти позовних вимог не заперечує, визнає позов у повному обсязі, просить слухати спарву за її відсутності та винести рішення у підготовчому засіданні.

Представник третьої особи Харківської міської ради у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, про що в матеріалах справи наявна розписка про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомлено, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи викладене, в силу положень ч. ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності сторін.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Положенням ст..206 ЦПК України визначено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

28 березня 1935 року ОСОБА_4 , 1898 р.н., придбав у власність 25/60 частин домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу, засвідченого в Нотаріальному Відділі Харківського обласного суду 28.03.1935 за № 254/1.

10 липня 1956 року 10/60 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 рішенням виконкому Кагановичської районної ради депутатів трудящих № 13 від 10.07.56 було виділено співвласнику ОСОБА_5 у окреме домоволодіння та визнано за ним право власності на будинок по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , від 20 лютого 1967 року.

Після його смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняли його дружина - ОСОБА_7 та його син - ОСОБА_3 , оскільки на день смерті спадкодавця останні були зареєстровані АДРЕСА_1 , як і сам спадкодавець.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , від 22 серпня 1995 року.

Після її смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняв її син - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , від 10 грудня 2016 року.

ОСОБА_1 , який є сином померлого ОСОБА_3 , на день смерті останнього, був зареєстрований та постійно мешкав разом з батьком, тому фактично прийняв спадщину.

Спадщина, яку фактично прийняв ОСОБА_1 , складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване по АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку літ «А-1», загальною площею 132,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м., житлової прибудови «А1-1», прибудови «а», прибудови «а1», прибудови «а2», веранди «а3», тамбуру «а5», сараю «Б», ганку «а6», льоху «Г», вбиральні «Д», вбиральні «Е», літньої кухні «Ж», гаражу «З», сараю «И», літньої кухні «К», сараю «Н», літнього душу «Л», воріт №2, огорожі №4,5.

Крім того, у померлого ОСОБА_3 є донька - ОСОБА_10 (після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_11 ).

ОСОБА_1 скористався своїм правом та подав заяву до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори заяву щодо прийняття спадщини.

Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №340/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Однак, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 видано не було з тих підстав, що заявником не підтверджено родинних зв`язків з бабусею, ОСОБА_7 та не було встановлено складу спадкового майна.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2018 було встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є онуком, а його батько. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно ст..1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Цивільним кодексом України регламентовано порядок прийняття спадщини.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.3 ст.1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.1,5 ст.1268 ЦК України).

ОСОБА_12 своїм правом звернення із заявою до відповідного органу про прийняття спадщини не скористалась, на день смерті спадкодавця з померлим не проживала. В управління спадковим майном фактично не вступила. Однак відмови від спадщини також не заявляла.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує право власності.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки він має право на спадкування, не відмовився від прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено.

Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якого на даний час існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.13, 200, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст..1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1268, 1270, 1297 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за законом, після смерті його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване по АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку літ «А-1», загальною площею 132,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м., житлової прибудови «А1-1», прибудови «а», прибудови «а1», прибудови «а2», веранди «а3», тамбуру «а5», сараю «Б», ганку «а6», льоху «Г», вбиральні «Д», вбиральні «Е», літньої кухні «Ж», гаражу «З», сараю «И», літньої кухні «К», сараю «Н», літнього душу «Л», воріт №2, огорожі №4,5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, відповідно до Закону України від 18.06.2020 № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Харківська міська рада, , місце знаходження: м.Харків, майдан Конституції, 7.

Повне судове рішення складено 20.08.2020.

Суддя Чередник В.Є.