ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1447/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/1487/19 Категорія: 304070000 Кирилюк Н. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Винник І.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач публічне акціонерне товариство «Черкасигаз», товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут»;

третя особа: Смілянське УЕГГ ПАТ «Черкасигаз»;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Черкасигаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут», третя особа: Смілянське УЕГГ ПАТ «Черкасигаз», про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що в його квартирі АДРЕСА_1 встановлене індивідуальне газове опалення.

На період опалювального сезону, а саме з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, йому, управлінням праці та соціального захисту населення була нарахована субсидія в розмірі 6674 грн. 61 коп.

Ним, як споживачем, передавалися показники лічильника газу до ПАТ «Черкасигаз» по мережі інтернет. Всього за вказаний опалювальний період ним було використано 905 м3 газу на загальну суму - 6296 грн. 90 коп.

Однак, відповідачами невірно зафіксовувалися подані ним покази газу, внаслідок чого вони за жовтень 2017 року та лютий 2018 року були занижені, а за січень 2018 року завищені. Всього, за підрахунками відповідачів ним було використано 858 м3 на загальну суму - 5969 грн. 88 коп., що на 47 м3 менше ніж мало бути відповідно до поданих ним показників.

Зазначені відповідачем недоліки в свою чергу вплинули на субсидію, яка була йому нарахована на загальну суму 6674 грн. 61 коп., оскільки фактичну різницю між нарахованою та використаною субсидією в сумі 377 грн. 71 коп. він повинен повернути до державного бюджету.

Оскільки відповідачем було занижено передані ним покази витрати газу за опалювальний період стали меншими фактичних на 47 м3, що в грошовій сумі становить 704 грн. 73 коп., тобто в бюджет ТОВ «Черкасигаз збут» повернуло не 377 грн. 71 коп., а 704 грн. 73 коп., а в подальшому ці кошти вирахувало з нього в травні 2018 року.

Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідачів із заявами про надання роз`яснень з приводу неправомірного корегування поданих ним показів, однак відповідачі вказані порушення не усунули, що стало вагомою підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, в якій він просить зобов`язати ПАТ «Черкасигаз» проставити за опалювальний період, а саме, жовтень 2017 року квітень 2018 року фактичні об`єми витрат газу і надати відповідну довідку про обсяг витрат газу за опалювальний період ТОВ «Черкасигаз збут» для здійснення перерахунку та зобов`язати ТОВ «Черкасигаз збут» скасувати нарахований ними борг в сумі 327 грн. 02 коп.

Також вказаними діями відповідачі завдали йому і моральних страждань, що полягали у його приниженні, порушенні життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із членами сім`ї. Вважає, що внаслідок вказаних моральних переживань відповідачами була нанесена йому моральна шкода, яку він оцінює в 1000 грн. та просить стягнути її з відповідачів.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення прав останнього відповідачем, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача вчинити вказані позивачем у позовній заяві дії, та стягнення моральної шкоди.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу і просить зобов`язати ПАТ «Черкасигаз» проставити за опалювальний період (жовтень 2017 квітень 2018) фактичні об`єми витрат газу в 905 м3 і надати відповідну довідку про обсяг витрат газу за опалювальний період ТОВ «Черкасигаз збут» для здійснення перерахунку; зобов`язати ТОВ «Черкасигаз збут» скасувати безпідставний, надуманий борг додатково в сумі 327,02 грн до повністю оплаченої позивачем суми спожитого природного газу та стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 1000 грн в рівних долях.

В апеляційній скарзі крім обставин, викладених у позовній заяві, вказує, що суд не врахував, що він як споживач зобов`язаний щомісяця станом на 01 число знімати фактичні показники лічильника газу та протягом 5 діб надавати їх оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. Проте на сайті ПАТ «Черкасигаз» не створені відповідні умови, щоб фіксувати і початковий і кінцевий показники лічильника газу в електронній формі.

Вважає, що об`єм використання газу за вересень 2017 року відповідач повинен був розраховувати із наданих позивачем показників за жовтень 2017 року, а не по групі споживання.

Зазначає, що суд проігнорував його докази, що він не новий споживач і у нього є дані про фактичне споживання газу за останні 12 місяців, і при відсутності переданого показника треба визначити об`єм споживання газу за поточний місяць не по групі споживання, а по результатам споживання за аналогічний місяць з останніх 12 місяців.

Своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг газопостачання в квартирі АДРЕСА_1 та використовує газ для опалення квартири за вказаною адресою.

09 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Смілянського відділення ПАТ «Черкасигаз» про переведення особового рахунку по вказаній квартирі на його ім`я. У заяві вказано, що станом на 01 червня 2018 року заборгованість становить 335,51 грн.

Цього ж дня ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, де зазначено та закріплено підписом позивача, що розрахунок споживача за природний газ здійснюється на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за договором розподілу природного газу, за підсумками місяця.

В заяві-приєднання до умов договору розподілу природного газу зазначено, що персоніфіковані дані споживача за договором, відносяться до 6 групи споживання природного газу, та відповідно до додатку №1 вираховується з розрахунку 24 м. куб. на 1 м. кв.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2494.

Спір між сторонами фактично виник через те, що позивач не передавав надавачу послуг з газопостачання показники спожитого газу щомісяця до 05 числа, як передбачено чинним законодавством та договором між сторонами, тому відповідач самостійно обчислював об`єм використаного газу позивачем за відповідний місяць.

Відповідно до пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу, затвердженого поставою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один із таких способів: через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ; за телефоном; шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) оператора ГРМ; на електронну адресу.

У разі неотримання оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається оператором ГРМ згідно з цим Кодексом.

Відповідачем надано копію акту від 03 жовтня 2019 року звірки нарахувань, здійснених на підставі наданих споживачем та визначених оператором ГРМ даних споживання природнього газу позивачем, у якому зазначено всі показники, які були передані позивачем та розмір нарахувань у місяці, коли показники ОСОБА_1 не передавались ( а.с. 148).

Із вказаного акту вбачається, що у зв`язку із несвоєчасною передачею показників лічильника газу співвласниками квартири АДРЕСА_1 , фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу у серпні та вересні 2017 року визначався оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, визначеного додатком № 1 до Кодексу ГРМ.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що докази, які надаються сторонами, мають бути належними, достовірними та достатніми.

При цьому відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його розрахунків об`єму та вартості спожитого газу за відповідні місяці та в загальному за оспорюваний період та на спростування наданих відповідачами доказів проведених нарахувань.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ПАТ «Черкасигаз» проставити за опалювальний період (жовтень 2017 квітень 2018 років) фактичні об`єми витрат газу, надання відповідної довідки про обсяг витрат газу за опалювальний період ТОВ «Черкасигаз збут» для здійснення перерахунку та зобов`язання ТОВ «Черкасигаз збут» скасувати борг до повністю оплаченої позивачем суми спожитого природного газу.

Колегія суддів також вважає правильним висновок місцевого суду, що у зв`язку з тим, що судом не встановлено неправомірності дій відповідачів щодо здійснення корегування поданих позивачем показів лічильника газу та позивачем не доведено безпідставності нарахованого боргу, що в свою чергу могло бути наслідком заподіяння йому моральної шкоди, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та були предметом розгляду місцевого суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2020 року залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді

Повний текст постанови складений 08 вересня 2020 року