Провадження № 2/761/1448/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Архипову І.Р.

за участі:

позивачки: ОСОБА_1

представника позивачки: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_4 , з послідуючими уточненнями в якому просила суд: стягнути з ОСОБА_4 на її ( ОСОБА_1 ) користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000, 00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з листопада 2005 року по жовтень 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на її утриманні, оскільки, відповідач не виконує належним чином свого батьківського обов?язку по утриманню доньки.

Представник позивачки та позивачка в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, з підстав, викладених у позові та з урахуванням заявлених уточнень.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі 8 000, 00 грн. щомісячно заперечував. Під час розгляду справи представник відповідача наголошував, що з 01 червня 2020 року ОСОБА_4 перебуває у відпустці без збереження заробітної плати у зв?язку з доглядом за хворою матір?ю, яка є інвалідом 2 групи, до вирішення питання догляду іншою особою, що підтверджує станом на даний час відсутність наявного у нього заробітку. Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 800, 00 грн., щомісячно. Також, представником відповідача було звернуто увагу суду, що відповідачем в добровільному порядку після розірвання шлюбу сплачувались аліменти у розмірі 1 000, 00 грн. включно по травень 2019 року. Проведення сплати аліментів в добровільному порядку відповідачем було припинено після звернення позивачки до суду з вищезазначеним позовом. Визначений позивачкою розмір аліментів вважає завищеним та не підтвердженим. Крім того, зазначив, що стягнення аліментів повинно бути проведено не з дня звернення до суду з позовом, а з 03 жовтня 2019 року, з дня складання акту обстеження умов проживання дитини, який на думку відповідача і підтверджує виникнення часу спільного проживання позивачки з донькою.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з?ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об?єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2005 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року було розірвано ( справа № 761/24117/18 ).

Від шлюбу мають неповнолітню доньку: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, представник позивачки наголошував, що спільна неповнолітня донька сторін знаходиться на утриманні позивачки. Аліменти, визначені позивачкою у розмірі 8 000, 00 грн. є достатніми для утримання їх спільної дитини, а також з урахуванням того, що позивачка винаймає житло для проживання.

Однак, доказів, а саме, детального розрахунку у підтвердження суми ( 8 000, 00 грн. ), яка на думку позивачки підлягає до стягнення з відповідача в рахунок аліментів суду надано не було, як і не було надано до суду належних і допустимих доказів в підтвердження обґрунтувань заявленої суми до стягнення.

Надані позивачкою докази, як то, квитанцій на придбання продуктів харчування, ліків та ін., як доказ щомісячних витрат з боку останньої на утримання дитини, судом не приймаються до уваги, так як, вони не мають ідентифікуючих ознак, а тому, встановити, для кого саме та ким саме було придбано товар, не представляється можливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Батьки мають рівні права та обов?язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання (ст. 141 СК України).

Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону ( ч.1, 2 ст.184 СК України).

Під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що відповідачем, в добровільному порядку здійснювалось перерахування коштів ( аліментів ) на банківську карту у розмірі 1 000, 00 грн., а саме в період часу з грудня 2018 року ( після прийняття судом рішення про розірвання шлюбу між сторонами ) та по травень 2019 року ( до дня звернення позивачкою до суду з позовом про стягнення аліментів ). Однак, як зазначено представником відповідача в судовому засіданні, після звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів, вищезазначені виплати в добровільному порядку з боку відповідача були припинені. Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті.

На підтвердження відсутності заробітку починаючи з 01 червня 2020 року з боку відповідача суду було надано Наказ №4 від 01 червня 2020 року про надання відпустки, однак, даний наказ судом не приймається до уваги, як належний доказ з наступних підстав.

Вищезазначений наказ було видано самим ОСОБА_4 та на підставі лише його заяви. Доказів, які б свідчили про необхідність догляду за хворою матір?ю ( наказ не містить прізвища, імені та по-батькові особи - матері ), інвалідом 2-ої групи, як то, рекомендація лікаря, висновок МСЕК та інше, суду надано не було; наказ не містить кінцевої дати наданої відпустки. Крім того, відповідачем не було доведено, що хвора матір перебуває саме на його утриманні та більше окрім нього ніхто не можу здійснювати за нею догляд. Надані відповідачем копії квитанцій на придбання ліків для хворої матері не є належним доказом, оскільки, відсутні рецепти лікаря на їх призначення, що позбавляє суд можливості прийти до висновку, щодо їх призначення саме матері відповідача і, що вони були придбані саме відповідачем.

З урахуванням вищезазначеного, у суду виникають сумніви щодо перебування хворої матері на утриманні відповідача, який починаючи з 01 червня 2020 року перебуває у неоплачуваній відпустці та не має іншого місця роботи і інших доходів, як було зазначено представником відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дітей; стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Підстав для звільнення ОСОБА_4 від обов?язку утримання доньки, передбачених законом, судом не встановлено.

Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст.191 СК України).

Що стосується заперечень представника відповідача в тім, що аліменти повинні бути присуджені саме з 03 жовтня 2019 року ( з дня складання акту, який на думку представника відповідача є доказом того, що саме з цього часу неповнолітня донька сторін спільно проживає з матір?ю ( позивачкою )), то вони не приймаються судом до уваги, з наступних підстав.

Як зазначалось в судовому засіданні позивачкою, після розірвання шлюбу вона була змушена з донькою залишити квартиру у якій вони спільно проживали з відповідачем, як одна сім?я.

На спростування зазначених обставин відповідачем суду не було надано доказів. Також, представником відповідача не було доведено, що неповнолітня донька сторін з дня звернення позивачкою до суду з вищезазначеною заявою і до 03 жовтня 2019 року спільно проживала з відповідачем чи окремо від позивачки.

Крім того, надані копії квитанцій про добровільне перерахування відповідачем аліментів в період часу з грудня 2018 року по травень 2019 року підтверджують факт визнання з боку відповідача спільного проживання неповнолітньої доньки сторін саме з позивачкою з часу прийняття судом рішення у справі про розірвання шлюбу. Оскільки, як зазначалось раніше, припинення виплати аліментів у добровільному порядку з боку відповідача відбулося лише у зв?язку зі зверненням позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів.

Обов`язок щодо утримання неповнолітньої ОСОБА_6 є рівним, як з боку матері так і з боку батька.

А тому, під час розгляду справи, стороною позивача не було доведено суду та не було надано доказів, які б свідчили, в тім, що з боку позивачки щомісячні витрати на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 складають 16 000, 00 грн.

Дослідивши надані сторонами докази, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів, суд, вважає за необхідне стягнути аліменти в твердій грошовій одиниці, як зазначено в позовній заяві ОСОБА_1 та з урахуванням недоведеності з боку позивачки визначеної нею до стягнення суми аліментів у розмірі 8 000, 00 грн., саме у розмірі 3 000, 00 грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров?я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім?ї, яких він зобов?язаний утримувати, а також матеріальне становище сторін, стан здоров?я дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання спільної доньки, визначивши розмір аліментів, як того вимагає положення ст.184 СК України у твердій грошовій сумі, а саме: на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3 000, 00 грн., щомісячно, з індексацією стягуваних сум, відповідно до Закону,починаючи з дня звернення до суду з заявою і до досягнення донькою повноліття.

Суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць(п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355, 430 ЦПК України; ст. 51 Конституції України; ст. ст. 180, 182, 184, 191 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000 ( три тисячі ) грн. 00 коп. щомісяця, з індексацією стягуваних сум, відповідно до Закону, починаючи з 11 червня 2019 року і до досягнення донькою повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 в межах суми платежу за один місяць, а саме в розмірі 3 000 ( три тисячі ) грн. 00 коп. підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 12 серпня 2020 року.

Суддя: