Справа № 372/2560/20
Провадження № 2-о-65/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Денисенко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, заінтересована особа: Управління соціального захисту Обухівської міської ради Київської області,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що ОСОБА_1 , приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що він звернувся з заявою до заінтересованої особи Управління соціального захисту Обухівської міської ради Київської області, однак Управління соціального захисту Обухівської міської ради Київської області в своєму листі йому відмовило, посилаючись на те, що не було надано документів, підтверджуючих факт залучення до формувань Цивільної оборони. Як зазначає заявник, він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, внаслідок чого йому було встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Посилаючись на викладені обставини, заявник просить задовольнити його вимоги.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив про їх задоволення.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши письмові заперечення на заяву, в який просить розглядати справу в його відсутність та відмовити в задоволенні заяви, вказуючи на відсутність доказів залучення заявника до робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі ЦО.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у заявника та заінтересованої особи на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 травня 1985 року був прийнятий апаратником на Трипільський біохімічний завод, що підтверджується копією трудової книжки.

01 травня 1986 року по Трипільському біохімічному заводу був виданий наказ начальником цивільної оборони, директором заводу ОСОБА_2 , №1 про відрядження фахівців в населені пункти Чорнобильського району для надання допомоги по ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією наказу.

15 листопада 1986 року заявник був направлений, для ліквідації аварії на ЧАЕС, в село Залісся Чорнобильського району Київської області для ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією наказу №6 від 15 листопада 1986 року, довідкою № 1015 від 21 травня 2003 року.

27 червня 2003 року експертним висновком №1034-7013 було встановлено, що захворювання заявника пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією висновку.

10 липня 2003 року ОСОБА_1 довічно було встановлено другу групу інвалідності з захворюванням пов`язаним на ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією довідок.

17 липня 2003 року заявник отримав посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії серії НОМЕР_1 , що підтверджується копією посвідчення. При цьому перша категорія була заявнику встановлена довічно, що підтверджується копією вкладки.

14 квітня 2009 року управління з питань надзвичайних ситуацій видала заявнику довідку №01-08 від 14 квітня 2009 року, що він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формування цивільної оборони, що підтверджується копією довідки. Дану обставину також підтвердив департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

В літку 2020 року заявник звернувся до зацікавленої особи з заявою про встановлення йому статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни». Однак зацікавлена особа відмовила заявнику в встановленні даного статусу, так як в нього відсутнє підтвердження перебування на ліквідації аварії на ЧАЕС в складі формувань Цивільної оборони.

Трипільський біохімічний завод, з якого заявник був направлений на ліквідацію аварії на ЧАЕС, ліквідовано, а тому він не мав можливості отримати підтвердження його перебування в складі Цивільної оборони.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Зазначене підтверджується також наказом начальника ЦО - директора ЧАЕС від 19.04.1985 року № 2с «Про керівний склад, служби та формування цивільної оборони».

Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Суд вважає, що основним доказом участі заявника в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 1), видане на ім`я заявника, яке відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту того, що заявник, як працівник ЧАЕС, з моменту аварії виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-11, 13, 76-81, 259, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що ОСОБА_1 , був залучений до скалу формувань Цивільної оборони під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у період з 18 листопада 1986 року по 19 листопада 1986 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зінченко О.М.