ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/6622/19
Провадження № 22-ц/4820/1302/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю позивача та її представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Нігинський кар`єр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення факту перебування в трудових відносинах, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Нігинський кар`єр» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Швець О.Д. від 19 травня 2020 року.

Заслухавши доповідача, учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги. перевіривши матеріали справи, суд

встановив:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до Державного підприємства «Нігинський кар`єр», вказувала, що з 02.06.2015 року працювала в ДП «Нігинський кар`єр» на посаді охоронника. Відповідачем було запропоновано припинити трудові відносини та укласти договір цивільно-правового характеру про надання охоронних послуг, з метою мінімізації податків та неспроможністю проведення відрахувань до пенсійного фонду та фонду соціального страхування на працюючих працівників.

01.02.2017 року на підставі заяви про звільнення за власним бажанням позивачку було звільнено з роботи. З наступного дня після звільнення між нею та відповідачем укладено договір цивільно-правового характеру про надання охоронних послуг з терміном дії на 3 місяці, який згодом неодноразово переукладався.

Стверджувала, що цивільно-правові відносини мають удаваний характер, оскільки позивач перебувала з відповідачем у трудових відносинах та продовжувала виконувати обов`язки по охороні майна відповідача на тих же умовах, які передували укладенню цивільно-правового договору.

Встановлення факту перебування в трудових відносинах їй необхідно для набуття права на перерахунок пенсії.

Тому просила встановити факт перебування у безстрокових трудових відносинах з ДП «Нігинський кар`єр» на посаді охоронника відомчої охорони з 02.02.2017 до 30.10.2019 року.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Нігинський кар`єр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення факту перебування в трудових відносинах задоволено.

Встановлено факт перебування ОСОБА_1 у безстрокових трудових відносинах з державним підприємством «Нігинський кар`єр» на посаді охоронника відомчої охорони з 02 лютого 2017 року по 30 жовтня 2019 року.

В апеляційній скарзі ДП «Нігинський кар`єр» просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Вважає, що суд першої інстанції не встановив всі обставини справи та дійшов помилкового висновку, що договір від 02.02.2017 року, який в подальшому переукладався, є договором підряду. Суд помилково дійшов висновку, що між сторонами склались трудові відносини, адже позивач не була прийнята на роботу, заробітну плату їй не нараховували, не виплачували та не здійснювались необхідні внески до пенсійного фонду, трудову книжку відповідач від позивача не отримував. Тому висновок суду про тотожність договору цивільно-правового характеру та договору підряду є необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення. На її думку, судом правильно встановлено, що договір від 02.02.2017 року є договором підряду. Відповідачем не було надано до суду першої інстанції жодних доказів на підтвердження зміни умов її праці за цивільно-правовою угодою, тому суд правильно встановив факт її перебування у трудових відносинах з відповідачем.

У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить прийняти законне та обгрунтоване рішення з врахуванням того, що за даними системи персоніфікованого обліку період роботи з 01.06.2017 року по 31.10.2019 року не зараховано до страхового стажу позивачки, оскільки страхові внески не сплачено.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з цим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ДП «Нігинський кар`єр» на підставі наказу № 66-к від 02.06.2015 року.

01.02.2017 року позивач звільнена з роботи за власним бажанням.

02 лютого 2017 року між ОСОБА_1 і ДП «Нігинський кар`єр» був укладений договір цивільно-правового характеру про надання охоронних послуг № 19, за умовами якого ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання забезпечити охорону ДП «Нігинський кар`єр» за адресою АДРЕСА_1 , зокрема, забезпечити дотримання контрольно-пропускного режиму, контролювати винесення та внесення майна і матеріальних цінностей з території чи на територію об`єкта, не допускати проникнення сторонніх осіб, запобігати пронесенню будь-яким особам холодної та вогнепальної зброї, вибухових речовин, попереджувати виникнення конфліктних ситуацій, що створюють загрозу для безпеки об`єкта охорони, забезпечити дотримання встановлених правил пожежної безпеки на посту силами співробітників охорони під час несення ними чергування, за що одержує грошову винагороду. Порядок виконання цих обов`язків викладений в Інструкції охоронника, що є невід`ємною частиною даного договору.

В подальшому сторони укладали аналогічного змісту договори від 01.05.2017 р. № 25, від 01.08.2017 р. № 50, від 01.11.2017 р. № 69, від 01.01.2019 р. № 103, від 01.04.2019 р. № 119, від 01.07.2019 р. № 139, від 01.10.2019 № 166.

Пунктом 3.4 вказаних договорів про надання охоронних послуг визначено, що сторони зобов`язані підписувати і передавати замовнику акти про надані послуги.

Актами про прийом наданих послуг до цивільно-правових договорів від 02.02.2017 р., 31.03.2017 р., 30.04.2017 р., 01.05.2017 р., 30.06.2017 р., 31.07.2017 р., 31.08.2017 р., 30.09.2017 р., 31.10.2017 р., 30.11.2017 р., 31.12.2017 р., 31.01.2018 р., 28.02.2018 р., 31.03.2018 р., 30.04.2018 р., 31.05.2018 р., 30.06.2018 р., 31.07.2018 р., 31.08.2018 р., 30.09.2018 р., 31.10.2018 р., 30.11.2018 р., 31.12.2018 р., 31.01.2019 р., 28.02.2019 р., 31.03.2019 р., 30.04.2019 р., 31.05.2019 р., 30.06.2019 р., 31.07.2019 р., 31.08.2019 р. сторони засвідчили, що послуги (робота) надані (виконана) виконавцем замовникові належним чином, відповідно до умов Договору, а також вимог, що звичайно ставляться до таких або подібних послуг (робіт), сторони претензій одна до одної не мають.

30.10.2019 р. ДП «Нігинський кар`єр» та ОСОБА_1 розірвали договір № 166 від 01.10.2019 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в укладених між сторонами договорах не зазначалося, який саме результат повинен передати виконавець замовнику, не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, при цьому позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 01.02.2017 року на посаді сторожа, що свідчить про те, що між сторонами склалися трудові відносини.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Так, відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не індивідуально-визначену роботу, спрямовану на досягнення результату, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію у процесі діяльності підприємства, організації. Після закінчення виконання певного завдання трудова діяльність не припиняється.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-2 статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Виходячи зі змісту статті 21 КЗпП України, трудовий договір спрямований на здійснення та забезпечення трудових функцій працівника.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання (отримання) певного результату праці. За цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Так, згідно ст. 626 ЦК України цивільно-правовий договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від надання послуг є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є надання послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності та отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою діяльність пов`язану з наданням послуги.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що позивач не надала доказів звернення до відповідача у період з 02 лютого 2017 року по 30 жовтня 2017 року із заявою про укладення трудового договору, доказів оформлення наказу (розпорядження) про прийняття її на роботу, ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку з визначенням робочого місця, підпорядкування цим правилам та вимогам охорони праці та техніки безпеки.

Водночас матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 отримувала оплату за виконану роботу щомісячно відповідно до норм ст.ст. 94-97 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а також про надання їй впродовж цього періоду встановлених трудовим законодавством гарантій, пільг та компенсацій.

Позивач не представила доказів, що впродовж вказаного періоду відповідачем відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за неї сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок, що підлягав нарахуванню на суму нарахованої заробітної плати.

Згідно з повідомленням Головного управління ПФУ в Хмельницькій області ОСОБА_1 з 12.09.2013 року отримує пенсію за віком. Страховий стаж позивачки складає 33 роки 8 місяців, зараховано період роботи по 31.05.2017 року. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку періоди роботи з 01.06.2017 року по 31.10.2019 року не зараховано до страхового стажу позивачки, оскільки страхові внески не сплачувалися.

Як пояснив педставник позивача в апеляційному суді, страхові внески за період з лютого по травень 2017 року за ОСОБА_1 сплачено ДП «Нігинський кар`єр» відповідно до укладених цивільно-правових угод.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що укладені цивільно-правові угоди щодо охорони майна відповідача носять формальний, удаваний характер і фактично були укладені для приховання трудових відносин між сторонами.

Загальні засади цивільного законодавства встановлено статтею 3 ЦК України. До цього переліку, зокрема, належить свобода договору.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК).

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК і статті 193 ГК договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 16 ЦК визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 ЦК.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У вказаному спорі про встановлення факту трудових відносин позивач фактично ставить питання про спростування презумпції правомірності правочину.

Відповідно до статті 235 ЦК удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших правовідносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину та характер спірних правовідносин сторін.

Позивач не довела наявність дефекту волі при укладенні договорів - невідповідність її волі та зафіксованого у договорах волевиявлення.

Договори містять усі обов`язкові умови договору підряду, до них сторонами неодноразово вносилися зміни стосовно розміру винагороди та порядку оплати робіт. Упродовж тривалого часу ці цивільно-правові договори виконувалися сторонами, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт.

30.10.2019 року між ДП «Нігинський кар`єр» та ОСОБА_1 укладено угоду про розірвання договору цивільно-правового характеру № 166 від 01.10.2019 року, що також свідчить про підтвердження сторонами презумпції правомірності правочину.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник ствердили, що у січні 2020 року за її заявою Кам`янець-Подільським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення боргу за вказаними договорами цивільно-правового характеру про надання охоронних послуг з ДП «Нігинський кар`єр» на її користь.

Ця обставина також спростовує твердження апелянтки про удаваність цих угод і підтверджує, що вона визнає їх правомірність і обов`язковість виконання.

Наведене цілком спростовує висновки суду першої інстанції про те, що між сторонами існували трудові відносини.

В свою чергу встановлення факту перебування в трудових відносинах не має істотного значення для набуття позивачем права на перерахунок пенсії, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні (прерахунку) пенсії враховується страховий стаж особи - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування і за який сплачено страхові внески.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок також підлягає нарахуванню на суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, відтак в разі його сплати вказаний період увійде до страхового стажу позивачки.

З врахуванням наведеного правові підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні, відтак оскаржуване судове рішення слід скасувати і в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача на користь апелянта понесені ним витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Нігинський кар`єр» задовольнити.

Рішення Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Державного підприємства «Нігинський кар`єр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення факту перебування в трудових відносинах, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь Державного підприємства «Нігинський кар`єр» (, 32322, вул. Радянська, 1А, с. Сахкамінь Кам`янець-Подільського району Хмельницької області) 1152,60 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 13 серпня 2020 року.

Судді Л.М. Грох

О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова