04.08.2020
Справа № 642/3901/20
Провадження 2/642/1282/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2020 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Шрамко Л.Л., розглянувши матеріали страви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшли матеріали позовної заяви, поданої від імені ОСОБА_3 його представником адвокатом Шабасом Г.В., до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 1 080 000, 00 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається не на те, що позивач передав відповідачу грошові кошти у зазначеній сумі, що підтверджено розписками від 12 листопада 2012 року та 11 грудня 2012 року, в рахунок оплати 50% корпоративних прав підприємства, яке володіє торгово-розважальним центром «Французький бульварна». Вказаним ТРЦ володіє ТОВ «Аксіома». Строк виконання відповідачем свого зобов`язання не було встановлено, тому йому направлено 14.04.2020 вимогу про виконання зобов`язання, однак на вказану вимогу відповідач направив поз0ивачу зустрічну вимогу про виконання зобов`язання зі сплати грошових коштів за отримані корпоративні права ТОВ «Аксіома».

28 квітня 2020 року позивач направив відповідачу повідомлення про відмову від виконання зобов`язання передання йому 50% корпоративних прав компанії, яка володіє ТРЦ «Французький бульвар» та просив повернути отримані кошти, однак відповідач відмовився повертати кошти.

До позовної заяви додані копії боргових розписок.

Так, в копіях розписок від 11.12.2012 та від 12.11.2012 зазначено, що ОСОБА_4 отримав у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 900 000 доларів США та 180 000 доларів США відповідно в рахунок оплати за 50% корпоративних прав компанії, яка володіє ТРЦ «Французький бульвар».

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

В пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що згідно з частиною третьою статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Визначаючи, чи є спір таким, що виникає з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 4 частини першої статті 12 ГПК, стаття 15 ЦПК), слід враховувати роз`яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" Законом України від 15 грудня 2006 р. N 483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (частина перша статті 167 ГК України).

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК України.

Таким чином, під корпоративними відносинами розуміють відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Реалізація учасником господарського товариства передбачених законом прав учасника господарського товариства відбувається в межах корпоративних відносин.

Верховний суд України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-457цс16, зробив висновок, що продаж частки у статутному капіталі товариства означає відчуження сукупності корпоративних прав та обов`язків, пов`язаних з участю особи в товаристві, серед яких, зокрема право на управління товариством, на отримання частини прибутку від діяльності товариства. Особа, яка придбала частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю у встановленому порядку, одночасно отримує право на участь у вказаному товаристві.

Отже, з огляду на наведене, суд дійшов висновку, що даний спір між сторонами виник саме з корпоративних правовідносин, зокрема, з договору про відчуження корпоративних прав, а тому даний спір не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, так як останній підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного вище, у відкритті провадження в справі має бути відмовлено.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви.

Керуючись статтею 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з позовом до господарського суду Харківської області.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Л. Шрамко