Провадження № 2/522/676/20
Справа № 522/1657/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Бойко А.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.02.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 8 846 361 грн., з яких 3 504 600 грн. борг за договором від 17.08.2012 року; 4 839 210 грн. 100% річних від простроченої суми; 502 559 грн. сума збитків завданих інфляцією.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17.08.2012 року було укладено договір позики грошей, предметом якого є сума у розмірі 959 200 гривень, що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 119 900 дол. США. На забезпечення виконання своїх зобов`язань було укладено 17.08.2012 року договори поруки: з ОСОБА_5 та з ОСОБА_4 . Позичальник посилаючись на своє скрутне становище у строк кошти не повернув. 27.03.2017 року було укладено Договір про внесення змін до Договору позики грошей, відповідно до якого позивач передала ОСОБА_2 3 504 600 грн. Позивач неодноразово намагався повернути свої кошти, але позичальник ухиляється від виконання свої зобов`язань. Поручителі несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем.

Ухвалою суду від 20.02.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову ухвалою від 11.03.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 24.04.2019 року.

До суду 19.04.2019 року надійшов відзив представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що кредитор не пред`явив позов до суду протягом трьох років з моменту, коли сплив строк на виконання договору, тобто з 17.02.2013 року, а тому порука припинена 17.02.2016 року. Укладення 27.03.2017 року Договору про внесення змін до Договору позики грошей спрямоване на поновлення строків та по суті кошти за цим договором не передавалися, а ОСОБА_6 не була присутня під час укладення даного договору. Вказує, що відповідачем ОСОБА_6 27.03.2017 року не було укладено договір поруки, а наявних в матеріалах справи договір не відповідає дійсності та не може бути підставою для зміни, виникнення та припинення прав та обов`язків. Виконання зобов`язань ОСОБА_2 було забезпечено нерухомим майном, переданим в іпотеку, втім ОСОБА_1 звернулася до суду, незважаючи на позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Також представник відповідача просив застосувати строки позовної давності.

ОСОБА_6 23.04.2019 року подала апеляційну скаргу на ухвалу суду від 11.03.2019 року про відкриття провадження у справі, в результаті розгляду якої Постановою Одеського апеляційного суду від 20.12.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2019 року без змін.

Справа повернулася до Приморського районного суду м. Одеси 02.01.2020 року та була призначена до розгляду на 25.02.2020 року.

Ухвалою суду від 25.02.2020 року було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 23.03.2020 року.

У судове засідання 23.03.2020 року учасники справи не з`явилися, на території України запроваджено карантин, тому розгляд справи відкладено на 21.04.2020 року.

У зв`язку з неявкою відповідачів у судове засідання 21.04.2020 року, враховуючи думку представника позивача, розгляд справи відкладено на 17.06.2020 року.

В судове засідання 17.06.2020 року учасники справи не з`явилися, наступне судове засідання призначено на 16.07.2020 року.

У судовому засіданні 16.07.2020 року було задоволено клопотання представника позивача Сіліщан І.С. про відкладення розгляду справи з метою подання оригіналу договору поруки, наступне засідання призначене на 11.08.2020 року.

У судовому засіданні 11.08.2020 року представник позивача ОСОБА_8 підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити.

Представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належим чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.08.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошей, зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю за №1968.

Згідно п.1 Договору позики грошей, позикодавець передала, а позичальник прийняв у власність грошову суму у розмірі 959 200 гривень, що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 119 900 доларів США та зобов`язався повернути позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим Договором, позику в вищевказаному розмірі.

Відповідно до п.4 Договору позики грошей, сторони домовилися, що позичальник зобов`язаний повернути (погасити) таку ж суму грошових коштів в повному обсязі до 17.02.2013 року включено, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Всі додаткові угоди щодо внесення змін та доповнень до цього договору складають його невід`ємну частину.

17.08.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

17.08.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 було укладено договір поруки.

Згідно п.п.1.2 Договорів поруки, сторони договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Позикодавцем відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 , які виникають з умов Договору позики грошей, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого 17.08.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №1968 та укладених в майбутньому додаткових угод до нього, в повному обсязі цих зобов`язань.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.03.2017 року було укладено Договір про внесення змін до Договору позики грошей, посвідченого 17 серпня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстраційним №1968 та викладення його у новій редакції, відповідно до якого (п.3) сторони домовилися, що позичальник зобов`язаний повернути (погасити) суму грошових коштів (3 504 600 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 129 800 доларів США) в повному обсязі до 27.09.2017 року включено, який може бути продовжено за взаємною згодою сторін. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстрованим №641.

27.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 було укладено договір поруки №1/17.

27.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №2/17.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика отримана, відповідно до договорів, в гривні, тому стягненню підлягають кошти в національній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу, ч. 1 ст. 611 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.9 Договору позики грошей, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики (та / або її частину) у встановлений строк або у випадку будь-яких порушень графіку повернень суми позики, позичальник зобов`язався сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню у розмірі 1% від суми позики за кожний день прострочення та за кожне відповідне неналежне виконання умов цього договору.

Відповідно до розрахунку 3% річних за договором про внесення змін до Договору позики грошей від 27.03.2017 року, загальна сума 100% річних за період з 28.09.2017 року по 13.02.2019 року становить 4 839 210 грн., що за офіційним курсом НБУ становить 179230 доларів США.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Нарахування інфляційних збитків, яка відповідно до розрахунку становить 502 559 грн. є правомірним, адже валютою договору є гривня та стягненню підлягають кошти в національній валюті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 27.11.2019 року у справі 340/385/17.

Згідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Тобто, зважаючи на те, що відповідач отримав позику та не повернув кошти до закінчення строку дії договору, поручителі відповідають як солідарні боржники за невиконання основного зобов`язання.

Втім, суд відзначає, що вимоги до поручителя ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ч. 1 ст. 81 України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні до матеріалів справи було долучено оригінал договору поруки №1/17, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 27.03.2017 року.

За загальним правилом, які можна відстежити з інструкцій з діловодства в різних сферах, Порядків та Правил, вбачається, що договори складені на декількох аркушах мають бути прошиті та пронумеровані або ж містити підпис на кожній сторінці.

В свою чергу, поданий оригінал договору містить три отвори, втім не прошитий та не пронумерований, а підпис ОСОБА_5 проставлений на третій сторінці під реквізитами сторін, де також зазначені розділи «строк дії угоди» та «інші умови».

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Договір поруки, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 27.03.2017 року не відповідає вимогам достовірності, а саме не можливо встановити, що аркуші договору є єдиним документам, та підпис який міститься на останньому аркуші стосується першого та другого аркушів, оскільки договір не прошитий. Відповідач заперечує укладення 27.03.2017 року договору поруки, матеріали справи, в свою чергу, не містять інших доказів укладення такого договору, тому суд вважає не доказаним факт укладення 27.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 договору поруки.

Щодо застосування строків позовної давності, суд відзначає наступне.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд приймає до уваги заяву ОСОБА_3 та її представника про застосування строку позовної давності, з огляду на те, що строк звернення до суду за договором поруки від 17.08.2012 року сплив 18.02.2016 року (три роки з моменту закінчення строку виконання договору позики грошей, яким є 17.02.2013 року), в той час як факт укладення договору поруки від 27.03.2017 року не підтверджено матеріалами справи.

За таких обставин та правових підстав, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму боргу у розмірі 8 846 361 (вісім мільйонів вісімсот сорок шість тисяч триста шістдесят одна) гривня, з яких:

- 3 504 600 (три мільйони п`ятсот чотири тисячі шістсот) гривень борг за Договором про внесення змін до Договору позики грошей, посвідченого 17.08.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовського Н.Ю. за реєстровим №1968 та викладення його у новій редакції від 27.03.2017 року;

- 4 839 210 (чотири мільйони вісімсот тридцять дев`ять тисяч двісті десять) гривень 100 % річних від простроченої суми;

- 502 559 (п`ятсот дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень сума збитків завданих інфляцією.

В частині вимог до ОСОБА_3 відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 21.08.2020 року.

Суддя В.Я.Бондар