Дата документу 06.08.2020
Справа № 320/9381/19
Провадження № 2/937/776/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«06» серпня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

за участі секретаря - Арифової Л.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Чеботар Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним розписок про отримання коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати недійсними розписок про отримання коштів від 24.01.2015 та 03.02.2015.

В обґрунтування позову зазначає, що 24.12.2011 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений безвідсотковий договір позики грошей, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 163 000 грн. 00 коп., які повинен був повернути до 24.12.2013 року частинами шляхом зарахування на банківський рахунок № НОМЕР_1 ПАТ КБ «ПравексБанк» згідно графіку. В забезпечення договору позики було укладено іпотечний договір від 24.12.2011 року терміном на два роки, в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 , власником якої був відповідач. 14.12.2013 були внесені зміни до зазначеного іпотечного договору в частині терміну дії до 14.01.2015. Відповідачем в рахунок погашення боргу було здійснено три платежі за січень, лютий та березень у розмірі 15 000 грн., розмір заборгованості по тілу позики станом на 24.12.2014 становить 148 000 гривень. В добровільному порядку відповідач повертати позику не бажає, на його неодноразові звернення не реагує, надає лише дві розписки від 24.01.2015 про начебто отримання ним 10 000 гривень та від 03.02.2015 про начебто отримання ним 10 000 гривень і що він начебто не має претензій до договору позики. Він особисто розписки не підписував і іншу особу на підписання не уповноважував.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

08.05.2020 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що заявлені у позові розписки вже визнані судом дійсними та рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2019 ОСОБА_1 було повністю відмовлено у задоволенні його позовних вимог до нього про стягнення боргу по зазначеному у позові договору позики від 24.12.2011 та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17.11.2016. Дане рішення суду набрало чинності 14.01.2020 (справа № 320/212/15-ц провадження 2/320/2929/2019), що підтверджується копіями вищезазначених рішень суду, доданих до відзиву на позов. Даним рішенням встановлено, що розписка від 03.02.2015 є належним доказом припинення зобов`язання по договору позики від 24.12.2011. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Крім того, зазначені ОСОБА_1 розписки ним було представлено суду ще у 2015 році, однак ОСОБА_1 заперечував факт видачі йому їм зазначених розписок від 24.01.2015 та від 03.02.2015. Однак незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , проведенням почеркознавчої експертизи від 27.06.2018 було встановлено, що спірні розписки було написано саме ОСОБА_1 . Зазначені ним обставини свідчать про те, що про розписки, зазначені у позові про визнання їх недійсними, ОСОБА_1 було відомо ще у 2015 році, а з позовом про визнання їх недійсними він звернувся до суду тільки 13.11.2019, тобто практично через 4 роки, що свідчить про те, що він пропустив 3-х річний строк для оскарження свого порушеного права, передбачений ст.ст. 256, 257 ЦК України, оскільки до вимог ст. 261 ЦК України строк позовної давності починається з дня, коли особі стало відомо про порушення його прав, тому просить суд застосувати до даних правовідносин, що Уманським пропущено строк позовної давності.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, на їх задоволенні наполягав, з підстав зазначених у позові, посилаючись на те, що він розписки від 24.01.2015 року про отримання від відповідача грошових коштів в розмірі 10 000 гривень в рахунок погашення боргу, так і розписки від 03.02.2015 року про виконання відповідачем грошового зобов`язання - не підписував і іншу особу на підписання не уповноважував.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Чеботар Н.А. позовні вимоги не визнали у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2019 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в повному обсязі. Крім того, згідно висновку експертизи, вказані розписки видані ОСОБА_1 саме на погашення боргу за договором позики від 24.12.2011 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і просять відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 24.12.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г., зареєстровано в реєстрі за № 6846. Відповідно до п. 1 Договору позики грошей, ОСОБА_1 при укладенні цього договору передав у власність ОСОБА_2 терміном на два роки до 24.12.2013 року грошові кошти в розмірі 163 000,00 грн. /а.с.19/.

В забезпечення виконання договору позики 24.12.2011 року між сторонами був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передає в іпотеку ОСОБА_1 у якості забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. 24.12.2011 року за реєстровим № 6846, строк договору позики грошей до 24.12.2013 року, наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї жилої кімнати та має розмір загальної площі 38,4 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м. /а.с.24-25/.

Відповідно до умов п. 26 вказаного іпотечного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим договором, договором позики грошей або чинним законодавством, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством.

14.12.2013 року був укладений договір про внесення змін і доповнень до іпотечного договору, відповідно до якого абзац 1 пункту 1 іпотечного договору стосовно строку договору позики грошей було викладено у наступній редакції: «Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. 24.12.2011 року за реєстровим № 6846, на строк до 14.01.2015 року, за договором позики, наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї жилої кімнати та має розмір загальної площі 38,4 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м.», а також п. 26 вказаного іпотечного договору було доповнено текстом наступного змісту: "Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі: - рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; - передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по договору позики в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ "Про іпотеку" та умовами цього договору" /а.с.22-23/.

Відповідно до клієнтської виписки з карткового рахунку ПАТ КБ «Правекс-Банк» відкритого на ім`я ОСОБА_1 , відповідачем на виконання умов Договору іпотеки грошей були сплачені наступні кошти: 06.02.2012 року - 5000 грн.; 06.03.2012 року - 5000 грн. та 12.04.2012 року - 5000 грн. /а.с.21/.

24.01.2015 року ОСОБА_1 була складена розписка, відповідно до змісту якої він підтвердив отримання від ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 10 000 /десять тисяч/ грн. в рахунок погашення боргу /а.с.6/.

03.02.2015 року ОСОБА_1 була складена розписка, відповідно до змісту якої він підтвердив отримання від ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 10 000 /десять тисяч/ грн. в рахунок погашення боргу, претензій по договору займу грошових коштів не має /а.с.7/.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу передбаченого ст.545 ЦК України загального правила, на позикодавця, як кредитора, покладається обов`язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника). Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 605 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Так, як зазначалося вище, 03.02.2015 року ОСОБА_1 була складена розписка, відповідно до змісту якої він підтвердив отримання від ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 10 000 /десять тисяч/ грн. в рахунок погашення боргу. Зазначив, що претензій по договору займу грошових коштів не має.

Тобто, складення вказаної розписки вказує на припинення зобов`язання.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 14.01.2020 /а.с.59-61/.

Предметом розгляду вищевказаної цивільної справи були розписки від 24.01.2015 та 03.02.2015, які складені ОСОБА_1 про отримання від ОСОБА_2 , грошових коштів в рахунок погашення боргу.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Враховуючи, що позивачем не спростовано встановлений судом факт припинення зобов`язання, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за припиненим зобов`язанням - договором позики, а отже у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 265, 268, 280, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним розписок про отримання коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні дані учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Л.В. Колодіна