Провадження №2/760/842/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 74037,15 грн. та моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.12.2018 року на вул. І. Федорова, 26 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «КІА», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та «Тoyota» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

Вина ОСОБА_5 у ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2019 року.

Внаслідок ДТП транспортному засобу «Тoyota» д.н. НОМЕР_2 були завдані механічні пошкодження, а його власнику матеріальний збиток.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Ю.ес.ай» відповідно до полісу АМ/ 004551999.

05.02.2019 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Ю.ес.ей» з заявою про виплату страхового відшкодування.

26.03.2019 року ПрАТ «СК «СК «Ю.ес.ей» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі ліміту відповідальності 100000,00 грн.

З метою встановлення вартості матеріального збитку позивач звернувся до незалежного оцінювача та згідно звіту №41/70.01.19 від 24.01.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Тoyota» д.н. НОМЕР_2 складає 351894,17 грн. Ринкова вартість не пошкодженого транспортного засобу складає 260331,77 грн.

Таким чином, вартість проведення ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу.

Ринкова вартість транспортного засобу в пошкодженому вигляді (після ДТП) відповідно до звіту №41/70.01.19 від 24.01.2019 року про утилізацію КТЗ становить 88294,62 грн.

Отже, розмір матеріального збитку заподіюваного позивачу складає 172037,15 грн. (260331,77 грн. - 88294,62 грн.).

При цьому, з урахування того, що страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 100000,00 грн., невідшкодована частина становить 72037,15 грн.

За послуги оцінювача позивачем сплачено 2000,00 грн.

Крім того, позивачу внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 20000,00 грн.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

15.08.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

28.08.2010 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

10.09.2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача.

16.09.2019 року від позивача надійшли пояснення.

10.03.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи.

11.06.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення документів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що Громадською організацією «Всеукраїнське об`єднання «Українське товариство оцінювачів» зроблено Рецензію на звіт № 41-70.01.19 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Toyota corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Загальний висновок у вказаній Рецензії говорить про те, що Звіт № 41/70.01.19 про оцінку вартості матеріального збитку від 24.01.2019р., складено ПП «УЦВЗ «Ладен-авто» оцінювачем ОСОБА_7 кваліфікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту № 1, як такий, що звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеному у звіті, після виправлення зазначених недоліків у рецензії.

Громадською організацією «Всеукраїнське об`єднання «Українське товариство оцінювачів» також зроблено Рецензію на звіт № 41/70.01.19 від 24.01.2019 р. про утилізаційну вартість КТЗ, складеного ПП «УЦВЗ «Ладен Авто», та загальний висновок аналогічний вищевказаному.

З огляду на те, що за результатами рецензування обох звітів були виявлені значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, в результаті чого самі Звіти не можуть бути використані з метою визначення вартості матеріального збитку, без відповідного виправлення, відповідач вважає, що позивачем не надано суду будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження реальної суми заподіяної шкоди.

Також вважає, що позивачем не надано доказів понесення ним моральних страждань, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N6 від 27.03.92 року.

«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму «Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).»

Судом встановлено, що 25.12.2018 року на вул. І. Федорова, 26 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «КІА», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та «Тoyota» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

Вказана ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_5 , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2019 року.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_5 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем ««КІА», д.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Внаслідок ДТП транспортному засобу «Тoyota» д.н. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Ю.ес.ай» відповідно до полісу АМ / 004551999.

05.02.2019 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Ю.ес.ай» із заявою про виплату страхового відшкодування.

26.03.2019 року ПрАТ «СК «Ю.ес.ай» здійснила виплату страхового відшкодуванням в розмірі ліміту відповідальності 100000,00 грн.

З метою встановлення вартості матеріального збитку позивач звернувся до незалежного оцінювача та згідно звіту №41/70.01.19 від 24.01.2019 року, складеного ПП «УЦВЗ «ЛАДЕН-Авто» вартість відновлювального ремонту «Тoyota», д.н. НОМЕР_2 складає 351894,17 грн. Ринкова вартість непошкодженого транспортного засобу складає 260331,77 грн.

Отже, вартість проведення ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу.

Ринкова вартість транспортного засобу в пошкодженому вигляді (після ДТП) відповідно до звіту №41/70.01.19 від 24.01.2019 року про утилізаційну вартість КТЗ становить 88294,62 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 72037,15 грн. виходячи з розрахунку 260331,77 грн. (ринкова вартість непошкодженого ТЗ) - 88294,62 грн. (ринкова вартість ТЗ в пошкодженому вигляді) = 172037,15 грн. - 100000,00 грн. (виплачене страхове відшкодування) = 72037,15 грн.

Відповідач не погоджуючись з вказаною сумою матеріального збитку надав рецензію на звіт №41/70.01.19 від 24.01.2019 року.

Встановлено, що Громадською організацією «Всеукраїнське об`єднання «Українське товариство оцінювачів» зроблено Рецензію на звіт №41/70.01.19 про оцінку матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Тoyota», д.н. НОМЕР_2 , відповідно до якої звіт № 41/70.01.19 про оцінку вартості матеріального збитку від 24.01.2019 р., складено ПП «УЦВЗ «ЛАДЕН-авто» оцінювачем ОСОБА_7 кваліфікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту № 1, як такий, що звіт не поєною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може бути використовуватися з метою, визначеному у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

За результатами рецензування звіту про оцінку майна рецензентом зроблені наступні зауваження:

В «Звіті» відсутній підпис керівника суб`єкта оціночної діяльності.

В «Звіті» відсутні дані щодо перевірки оцінювачем комплектності та укомплектованості КТЗ, наявності або відсутності слідів попередніх ремонтів.

Відсутні дані про дату пошкодження КТЗ станом на яку повинна визначатися вартість КТЗ.

Оцінювачем не обґрунтовано застосування до визначення ціни КТЗ, який був у користування (Сд) декількох джерел. Так, рекомендованим методикою джерелом є «Бюлетень авто товарознавця», а інші використані джерела до них не відносяться. Також згідно п.7.35 «Методики» використання інших джерел та даних Інтернету можливе за відсутності даних у довідковій літературі, зокрема зазначеної у додатку 8 «Методики». При підборі аналогів у відповідності із п.7.12.1 «Методики» оцінювачем у «Звіті» не враховано: тип кузова, тип двигуна, робочий об`єм двигуна, комплектність, оскільки ці дані взагалі відсутні в наведених в Додатку 3 до «Звіту» копіях об`яв подібних КТЗ. Оцінювачем застосовано середнє арифметичне значення з декількох джерел, що взагалі не передбачено «Методикою».

В звіті календарною датою випуску КТЗ прийнято 01.08.2015р., але підтвердження цього в звіті відсутнє.

В «Звіті» відсутні дані про визначення календарної дати виготовлення КТЗ з обов`язковим зазначенням дня та місяця року (п.6.3.3 «Методики»);

Згідно ідентифікаційних даних інтернет-ресурсу http://japan.auto.kiev.ua/ - датою випуску досліджуваного КТЗ є 01.04.2008р., отже оцінювач в ході оцінки не перевірив достовірність всіх вихідних даних, що застосовані ним.

В «Звіті» не обґрунтовано обсяг (об`єм) та вид ремонтних дій щодо відновлення складників КТЗ та немає обґрунтування рішення про заміну складових частин КТЗ або обґрунтування трудомісткості ремонту. Характер пошкоджень КТЗ взагалі не описаний. Відсутнє обґрунтування кількості нормо годин на ремонтні роботи, які завдані оцінювачем в калькуляції відновлювального ремонту.

В «Звіті» не вірно визначено вартість матеріалів, що повинні бути враховані при розрахунку відновлювального ремонту. Так до вартості складників віднесено вартість клей-комплектів та інших малоцінних кріпильних складників.

В «Звіті» не вірно розраховано вартість пневматичних шин, що підлягають заміні під час ремонту. Так, розрахований знос КТЗ застосовано до вартості пневматичних шин, що не відповідає процедурі розрахунку зносу за вимогами Методики.

Калькуляція відновлювального ремонту містить позначку «Ц» біля показника вартості складника «9585 Кабель жгут». Тобто наведена вартість не актуальною ціною складника, що поставляється виробником (імпортером) в мережу офіційних (авторизованих) сервісних станцій технічного обслуговування, а відтак повинна бути уточнена за даними для оригінального складника.

Щодо Рецензії на звіт № 41/70.01.19 від 24.01.2019 р. про утилізаційну вартість КТЗ.

Громадською організацією «Всеукраїнське об`єднання «Українське товариство оцінювачів» також зроблено Рецензію на звіт № 41/70.01.19 від 24.01.2019 р. про утилізаційну вартість КТЗ, складеного ПП «УЦВЗ «ЛАДЕН-авто».

Загальний висновок у вказаній Рецензії говорить про те, що звіт №41/70.01.19 від 24.01.2019 про утилізаційну вартість КТЗ» від 24.01.2019р., складеного ПП «УЦВЗ «ЛАДЕН-авто» оцінювачем ОСОБА_7 кваліфікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту №1, як такий, що звіт не повного мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків».

За результатами рецензування звіту про оцінку майна рецензентом зроблені наступні зауваження:

В «Звіті» відсутній підпис керівника суб`єкта оціночної діяльності.

В звіті відсутній опис технічного стану КТЗ.

В звіті відсутні дані щодо перевірки оцінювачем комплектності та укомплектованості КТЗ, наявності або відсутності слідів попередніх ремонтів, об`єму та характеру пошкоджень.

В звіті календарною датою випуску КТЗ прийнято 01.08.2015р., але підтвердження цього в звіті відсутнє.

В «Звіті» відсутні дані про визначення календарної дати виготовлення КТЗ з обов`язковим зазначенням дня та місяця року (п.6.3.3 «Методики»);

Згідно ідентифікаційних даних інтернет-ресурсу http://japan.auto.kiev.ua/ датою випуску досліджуваного КТЗ є 01.04.2008 р., отже оцінювач в ході оцінки не перевірив достовірність всіх вихідних даних, що застосовані ним.

В «Звіті» не обґрунтована причина визначення утилізаційної вартості КТЗ та не зазначено чи перевищує вартість необхідного відновлювального ремонту з урахуванням зносу КТЗ ринкову вартість КТЗ на момент пошкодження від ДТП.

Застосовані методичні процедури не відповідають вимогам п.7.20, 7.21 «Методики», а саме не враховані витрати на діагностування та дефектування працездатних складників, суми податків та зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку.

З огляду на те, що за результатами рецензування обох звітів були виявлені значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, суд приходить до висновку, що Звіти не можуть бути використані з метою визначення вартості матеріального збитку, без відповідного виправлення.

В свою чергу, відповідачем надані дослідження №10-R/51/5 про оцінку пошкодженого транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н. НОМЕР_2 ) від 11.02.2019 року та дослідження спеціаліста № 93-D/48/5 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н. НОМЕР_2 ) від 06.02.2019 року, які були зроблені на замовлення ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», страховою компанією відповідача, на підставі яких було виплачено позивачу страхове відшкодування.

Так, згідно дослідження №10-R/51/5 про оцінку пошкодженого транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н. НОМЕР_2 від 11.02.2019 року ринкова вартість пошкодженого КТЗ «Toyota Corolla», д.н. НОМЕР_2 , складає 121102,28 грн.

Згідно дослідження № 93-D/48/5 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н. НОМЕР_2 від 06.02.2019 року матеріальний збиток завданий власнику КТЗ «Toyota Corolla», д.н. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження становить 250350,87 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Оцінивши дослідження №10-R/51/5 від 11.02.2019 року та № 93-D/48/5 від 06.02.2019 року, виконаними на замовлення страхової компанія відповідача, в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність досліджень чи суперечливість їх іншим матеріалам справи.

Зважаючи на викладене, дослідження слід вважати належними та допустимими доказами у справі.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 29248,59 грн., виходячи з наступного розрахунку: 250350,87 грн. (матеріальний збиток внаслідок пошкодження КТЗ) - 121102,28 грн. (ринкова вартість пошкодженого КТЗ) - 100000,00 грн. (виплачене страхове відшкодування).

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат за складання експертного дослідження в сумі 2000,00 грн., то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаних вимог, оскільки звіт складений ПП «УЦВЗ «ЛАДЕН-Авто» не є належним доказом у справі.

Позивач також просив стягнути моральну шкоду в сумі 20000,00 грн., посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу було завдано емоційні та душевні страждання. Знищення автомобіля, призвело до зміни звичайного ритму життя. Даний автомобіль був залучений для здійснення підприємницької діяльності, що було головним доходом сім`ї позивача.

Також, позивачу довелося самостійно шукати кошти для проведення експертних досліджень, захисту свої прав в суді, тощо. Це все спричинило виникнення пригніченого стану.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачу не було завдано фізичних страждань та ушкоджень здоров`ю, жодних належних доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди, позивачем надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивачі зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них, членів їхніх сімей чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням їхнього майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

На підтвердження завданої моральної шкоди позивач посилається на душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого, а саме - у зв`язку з вчиненням відповідачем ДТП через недотримання ПДР.

Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що неправомірними діями відповідача, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого 25.12.2018 відбулась ДТП, позивачу були завдані певні моральні страждання, однак визначена позивачем сума для відшкодування моральної шкоди є завищеною.

З огляду на викладене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме, в розмірі 5000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 матеріальну шкоду в сумі 29248,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя