Провадження номер 2/741/551/20
Єдиний унікальний номер 741/904/20
РІШЕННЯ

іменем України

18 серпня 2020 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивував тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Спадщину після його смерті прийняли його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 . Спадщину після її смерті прийняв син ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_6 . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті брата, спадщину він прийняв. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих на 1/2 частини житлового будинку у зв`язку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також Носівська міська рада відмовила позивачеві в реєстрації за ним права власності на належну йому частку у вищевказаному нерухомому майні, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної власності на нерухоме майно колгоспного двору. Саме тому позивач звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за ним право власності на 1/2 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_6 та на 1/6 частини спірного житлового будинку у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_7 не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача та представника позивача.

Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 14-36/140/1 від 10 листопада 2017 року (а. с. 4).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини спірного житлового будинку.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та довідкою Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 3766/01-17 від 11 серпня 2020 року (а. с. 43).

Отже, спадкоємство після смерті ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_4 була дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 10). ОСОБА_6 був сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а. с. 13). А, отже, вони обоє були спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживали разом з ним на день смерті, а, отже, вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 5577 від 16 листопада 2017 року (а. с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 успадкували після смерті ОСОБА_2 по 1/12 частини спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини спірного житлового будинку, яка належала їй як члену ліквідованого колгоспного двору, та на 1/12 частини спірного житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 35). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_6 був сином померлої, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а. с. 13). Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 34).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_6 , оскільки постійно на час смерті був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1504 від 20 червня 2017 року (а. с. 10), та не відмовився від прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_6 успадкував після смерті ОСОБА_4 1/4 частини спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини спірного житлового будинку, яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору, на 1/12 частини спірного житлового будинку, яку він успадкував після смерті батька ОСОБА_2 , та на 1/4 частини спірного житлового будинку, які він успадкував після смерті матері ОСОБА_4 (разом 1/2 частини спірного житлового будинку).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_6 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 42). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

ОСОБА_1 є рідним братом померлого ОСОБА_6 , що підтверджується копією рішення Носівського районного суду від 07 травня 2018 року (а. с. 38). А, отже, він є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_6 .

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 № 159/2017 убачається, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті брата, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Носівської державної нотаріальної контори. Він отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 37-39).

Отже, після смерті ОСОБА_6 позивач успадкував 1/2 частини спірного житлового будинку.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини спірного житлового будинку, оскільки позивачем не надано правовстановлюючого документа на спадкове майно та у зв`язку з тим, що спадкове домоволодіння мало статус колгоспного двору, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 469/02-31 від 23 червня 2020 року (а. с. 15).

Також у судовому засіданні встановлено, що Носівська міська рада відмовила позивачеві в реєстрації за ним права власності на 1/6 частини спірного житлового будинку, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, а майно колгоспного двору належить його учасникам на праві спільної власності, що підтверджується копією повідомлення Носівської міської ради № 19-11/1009 від 30 квітня 2020 року (а. с. 16).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 5-7).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 528, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 1261, 1262, 1268 ЦК України, ст. ст. 200, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності:

- на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 57,6 кв. м, житловою площею 16,8 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 57,6 кв. м, житловою площею 16,8 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом ліквідованого колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Крупина