КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №385/727/19 головуючий у І інстанції: Василишин В.О.
провадження 22-ц/824/5622/2020 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Іванової І.В., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування у порядку регресу матеріальних збитків, завданих у зв`язку із виплатою страхового відшкодування на відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») звернулося до суду із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 31 липня 2018 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володіння, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

26 серпня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Opel», модель «Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдано механічних ушкоджень. Згідно із рахунком-фактурою № П-354420 від 03 вересня 2018 року вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 134 863 грн. 18 коп.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

На підставі договору страхування та страхових актів КАСКО/123/000/18/03678 позивач сплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі - 133 162 грн. 18 коп.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу марки «Opel», модель «Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у приватному акціонерному товаристві «УАСК «АСКА» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АМ/4437954.

З підстав відшкодування збитків у порядку регресу позивач звернувся до страховика відповідача. У межах ліміту відповідальності позивачу відшкодовані завдані збитки у розмірі - 100 000 грн. 00 коп.

Позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь завдані збитки у порядку регресу у розмірі - 33 162 грн. 18 коп., що відповідає різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, та понесений судовий збір у розмірі - 1 921 грн. 00 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що місцевий суд не врахував того, що матеріали справи не містять звіту про оцінку майна, який міг би слугувати належним доказом завданих збитків, а тому вважає, що позовні вимоги є недоведеними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «УПСК» вказує, що нормами законодавства не передбачено визначати розмір страхового відшкодування виключно на основі звіту суб`єкта оціночної діяльності, а тому доводи відповідача вважає необґрунтованими.

Зауважує, що матеріали справи містять рухунок-фактуру, який чітко відображає суму завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що шкода завдана потерпілій особі вже була відшкодована позивачем у справі, а після виплати страхового відшкодування позивач набув право регресної вимоги. Приватне акціонерне товариство «УАСК «АСКА» у межах ліміту відповідальності здійснила відповідну виплату, а різницю між завданою шкодою та проведеною страховою виплатою повинен відшкодувати відповідач.

Колегія суддів повністю погодитись з такими висновками не може з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 липня 2018 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володіння, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

26 серпня 2018 року у місці Києві по Дніпровській набережній 3, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel», модель «Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був уважний, не урахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , чим заподіяв транспортним засобам ушкодження та завдав матеріальної шкоди.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

28 серпня 2018 року потерпіла особа ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до рахунку-фактури вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 134 863 грн. 18 коп.

Згідно із страховим актом № КАСКО/123/000/18/0367 від 14 вересня 2018 року з вирахуванням безумовної франшизи підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі

- 133 162 грн. 18 коп.

Відповідно до платіжного доручення № 1525 від 17 вересня 2018 року ПрАТ «УПСК» перерахувало на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі - 133 162 грн.

18 коп.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу марки «Opel», модель «Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у приватному акціонерному товаристві «УАСК «АСКА» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АМ/4437954.

12 жовтня 2018 року ПрАТ «УПСК» звернувся до ПрАТ «УАСК «АСКА» із претензією на суму 133 162 грн. 18 коп. Як вбачається із матеріалів справи ПрАТ «УАСК «АСКА» у порядку регресу сплатило позивачу грошові кошти у межах ліміту відповідальності у розмірі - 100 000 грн. 00 коп.

Так, правовідносини у сфері майнового страхування регулюються Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір матеріальної шкоди, завданий власнику автомобіля «BMW X3», є завищений не приймаються до уваги судової колегії як безпідставні та не доведенні будь-якими доказами у справі. При цьому відповідач про призначення автотоварознавчої експертизи не заявляв, хоча повідомлявся судами належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток.

Доводи відповідача спрямовані на необхідність страхувальником проведення оцінки майна не відповідають нормам чинного законодавства.

Посилання ОСОБА_1 на висновки Верховного Суду у справі №753/21177/16-ц(постанова від 19 вересня 2018 року), щодо необхідності підтвердження завданого розміру реальної шкоди, оскільки правовідносини які були на розгляді Верховного Суду не релевантні правовідносинам, які наразі розглядаються колегією суддів.

Водночас, судами неправильно визначено характер спірних правовідносин, не розмежовано поняття «регрес» та «суброгація», що призвело до помилкових висновків про правомірность відшкодування відповідачем страховику майнової шкоди саме у порядку регресу.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, в частині правового обґрунтування підлягає зміні із зазначенням, що сума страхового відшкодування у розмірі 33 162,18 грн стягується з відповідача в порядку суброгації.

Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі №755/9320/15-ц (постанова від 30 січня 2019 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, однак не вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга подана відповідачем переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та(або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року змінитив частині правового обґрунтування задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

У іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: