Справа № 2-3391/09
6/214/106/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Шевченко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання, суд -

ВСТАНОВИВ :

Стягувач АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з заявою, в якій просить: видати дублікати виконавчих листів № 2-3391, виданих 24.02.2010р. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та поновити строк для пред`явлення виконавчих документів для примусового виконання.

В обґрунтування заяви вказав, що загальними зборами акціонерів АТ «Райффайзен Банк Аваль» 27.04.2018р. прийнято рішення щодо зміни типу акціонерного товариства Банку з «Публічного» на «Приватне» акціонерне товариство та зміни повного найменування Банку з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Згідно з законодавством, зміна найменування не є реорганізацією чи ліквідації (припиненням) юридичної особи, назва якої змінюється (стаття 104 ЦК України).

05.11.2009р. Саксаганським районним судом в м. Кривому Розі по справі № 2-3391/09 задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за кредитним договором № 014/110-40/352 від 06.08.2008р. звернуто стягнення на предмет іпотеки- нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру,, розташовану на 8-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку загальною площею- 62,2 кв.м., житловою площею - 36,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за рахунок реалізації якого задоволено вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за Генеральною кредитною угодою № 014/110-40/351 від 06.08.2008р. та кредитним договором № 014/110-40/352 від 07.08.2008р. в сумі 402 778 грн. 08 коп. та солідарно стягнуто витрати по держмиту в сумі 1700 грн 00 коп. та 120 грн. 00 коп. по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

24.02.2010р. стягувачеві видано оригінали виконавчих листів № 2-3391 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Відповідачами добровільно рішення суду по справі№ 2-3391/09 не виконувалось, у зв`язку з чим АТ «Райффайзен Банк Аваль» був змушений звернутись до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції із заявами про відкриття виконавчих проваджень. 12.08.2011р. державним виконавцем було винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 28756656, № 28756801, № 28756404, для виконання виконавчих листів № 2-3391 по ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» винесені постанови про повернення виконавчих документів № 2-3391 стягувачу. З дати винесення постанов по сьогоднi, стягувач АТ «Райффайзен Банк Аваль» не отримав з ВДВС постанову про повернення виконавчих документів стягувачу, оригiнали виконавих листів № 2-3391 від 24.02.2010р. на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) станом на 22.04.2020р. на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України/ПВ виконавчі документи № 2-3391щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 боргу за кредитним договором № 014/110-40/352 від 06.08.2008р. та звернення стягнення на предмет іпотеки та витрат по держмиту в сумі 1700 грн 00 коп. та 120 грн. 00 коп. по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», не перебувають.

05.07.2019р. стягувач АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Саксаганського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області с запитами про хiд виконавчих проваджень та мiсцезнаходження виконавчих документів № 2-3391 від 24.02.2010р. Уповноваженим представником ВДВС було повідомлено стягувача про те, що дійсно на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження, відкриті на підставі в/л № 2-3391 від 24.02.2010р. на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , закінчені на підставі п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі листи разом із постановами про повернення виконавчих документів стягувачу направлено стягувачові за вказаною у виконавчих документах. Проте, стягувачу не було надано Саксаганським відділом ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській областідокази направлення АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно норм ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» оригiналів в/л № 2-3391 від 24.02.2010р. на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку ДП «Укрпошта» «рекомендованим листом з повідомленням про вручення». Отже, можна зробити висновок, що повернення оригіналів зазначених виконавчих листів на адресу АТ «Райффайзен Банк Аваль» - не було, документи можливо було втрачені при пересилці. Відсутність виконавчих листів, позбавляє стягувача законного права звернутись до державної виконавчої служби та можливості отримати з боржників суми коштів зазначеної у рішенні суду.

Повідомляє суд, що на протязі 2010-2019 року в АТ «Райффайзен Банк Аваль» проводилися/ться зміни в організаційній структурі Київської регіональної дирекції, у т.ч. у структурному підрозділі, який супроводжує роботу за виконавчими документами. Змінювалися працівники (звільнення, переведення), відбувалося територіальне переміщення Управління пізнього збору проблемної заборгованості роздрібних клієнтів з матеріалами справ проблемних позичальників (документами виконавчого провадження) з м. Дніпро до м. Херсон. Реорганізація та територіальне переміщення підрозділу по роботі з виконавчими провадженнями (управління), звільнення та переміщення працівників Банку, а також значна кількість справ виконавчого провадження на виконанні у одного працівника ускладнили роботу по своєчасному встановлення факту відсутності оригіналів виконавчих листів № 2-3391.

Згідно ст. 559 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Станом на 22.04.2020р. зобов`язання позичальників ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за Генеральною кредитною угодою № 014/110-40/351 від 06.08.2008р. та кредитним договором № 014/110-40/352 від 07.08.2008р. - не припинені/не виконані. Станом на 22.04.2020р. відповідачами/боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 рішення суду по справі № 2-3391-09 в добровільному/примусовому порядку не виконане, заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 014/110-40/351 від 06.08.2008р. та кредитним договором № 014/110-40/352 від 07.08.2008р., встановлена рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05.11.2009р. не погашена. У зв`язку з чим, АТ «Райффайзен Банк Аваль» буде змушений звернутись до відповідного органу державної виконавчої служби України/приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження та примусового виконання в/л № 2-3391 на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

На підставі зазначеного вище, вважає обґрунтованими вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Відповідно до розділу ХІІІ перехідних положень п. 17.4 ЦПК України - у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Статтею 129-1 Конституції України визначено - суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року судам надано наступне роз`яснення - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 № 1404-VIII та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З цього слідує, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження.

Судове рішення може бути виконане боржником добровільно чи у примусовому порядку, який передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Як показує практика виконання судового рішення в Україні у добровільному порядку - є винятковим явищем, а тому позивач, який набуває статусу стягувача після ухваленя рішення суду, звертається до державної виконавчої служби з виконавчим документом для виконання судового рішення у примусовому порядку.

На перешкоді виконання рішення у такий спосіб може стати визначений законодавством на 22.04.2020р. строк (три роки), який передбачений для пред`явлення до виконання виконавчого документу, виданого на підставі судового рішення (ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пропуск даного строку має наслідком відмову державного виконавця у відкритті виконавчого провадження з виконання судового рішення (ст. 12 цього Закону), незважаючи на те, що останнє залишається чинним та остаточним.

Поважність причин пропуску є суб`єктивною категорією та їх оцінка залишається на розсуд суду, у зв`язку з чим причини, які були визнані поважними одним судом, можуть бути не визнані такими іншим.

В той же час, згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Законом України № 475/97 від 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011р. міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15.10.2009 р.).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу («Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції»).

У своєму Рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004р. Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Отже, пропуск строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на виконання судового рішення, ніяким чином не має наслідком припинення зобов`язання боржника, виконання якого залишається обов`язковим для останнього в силу приписів статті 525, 526, 559 ЦК України.

Таким чином з урахуванням наведених норм Конституції України правильним є поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання незалежно від причин пропуску останнього, оскільки таким чином буде дотримано не лише положень Основного Закону України та Конвенції, а й принципів верховенства права та справедливості.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно зі ст. ст. 370 ч.2, 371 ч.2, 378 ч.2 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути заяву за їх відсутності.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: довідка (а.с.60), копія рішення (а.с.61-62), копії виконавчих листів (а.с.80,81,82), заяви (а.с.86,87,88), повідомлення ДВС (а.с.89,90,91), витяг (а.с.92-101).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви належить відмовити повністю виходячи з наступного.

Згідно пункту 17.4 частини 1 Розділу Х111 «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017 року), у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що згідно рішення Саксаганського районного суду в м. Кривого Рогу від 05.11.2009р. по справі № 2-3391/09 задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за кредитним договором № 014/110-40/352 від 06.08.2008р. та звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру,, розташовану на 8-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку загальною площею- 62,2 кв.м., житловою площею - 36,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за рахунок реалізації якого задоволено вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за Генеральною кредитною угодою № 014/110-40/351 від 06.08.2008р. та кредитним договором № 014/110-40/352 від 07.08.2008р. в сумі 402 778 грн. 08 коп. та солідарно стягнуто витрати по держмиту в сумі 1700 грн 00 коп. та 120 грн. 00 коп. по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

За вказаним рішенням 24.02.2010 року судом були видані виконавчі листі відносно боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та відкриті виконавчі провадження ВП №28756656, № 28756801, № 28756404 Саксаганським ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Зазначені виконавчі провадження перебували на виконанні з 10.05.2013р. по 24.11.2014р., та були закінчені на підставі ст. 47 ч.1 п.9 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим виконавчі листи були повернуті стягувачеві. Станом на 20.08.2019 року зазначені виконавчі документи до відділу не надходили, на виконанні не перебувають.

На даний час виконавчі листи відсутні у стягувача, а тому суд приходить до висновку про їх втрату.

Зазначені обставини встановлені наступними письмовими доказами: довідкою (а.с.60), копією рішення (а.с.61-62), копіями виконавчих листів (а.с.80,81,82), повідомленнями ДВС (а.с.89,90,91).

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка набрала чинності 5 жовтня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ст. 12 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка набрала чинності 5 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до ст. 12 ч.4 п. 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка набрала чинності 5 жовтня 2016 року, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 12 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка набрала чинності 5 жовтня 2016 року, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ст. 12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка набрала чинності 5 жовтня 2016 року, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, строк виконання вищезазначених виконавчих документів закінчився, оскільки у зв`язку з їх пред`явлення до виконання 10 травня 2013 року у відповідності до вимог ст. 12 ч.4 п. 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка набрала чинності 5 жовтня 2016 року, був перерваний, та в подальшому у зв`язку з їх поверненням 24 листопада 2014 року стягувачу у відповідності до вимог ст. 12 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка набрала чинності 5 жовтня 2016 року, поновився, тобто строк пред`явлення його до виконання закінчився 24 листопада 2017 року.

При цьому суд враховує, що стягувач звернувся з заявою про видачу дубліката виконавчого листа 23 червня 2020 року, тобто після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, згідно пункту 17.4 частини 1 Розділу Х111 «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017 року), підстав для видачі дублікатів виконавчих листів, не мається.

У відповідності до ч.1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Стягувачем у якості поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, наведено те, що реорганізація та територіальне переміщення підрозділу по роботі з виконавчими провадженнями (управління), звільнення та переміщення працівників Банку, а також значна кількість справ виконавчого провадження на виконанні у одного працівника ускладнили роботу по своєчасному встановлення факту відсутності оригіналів виконавчих листів № 2-3391.

У судовому засіданні встановлено що виконавчі документи відносно боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , перебували на виконанні у Саксаганському відділі ДВС з 10.05.2013р. по 24.11.2014р. Стягувач лише 5 липня 2019 року звернувся до відділу ДВС із заявами про наданням інформації про хід виконавчих проваджень, що встановлено заявами (а.с.86,87,88).

Суд вважає, що посилання стягувача на те, що реорганізація та територіальне переміщення підрозділу по роботі з виконавчими провадженнями (управління), звільнення та переміщення працівників Банку, а також значна кількість справ виконавчого провадження на виконанні у одного працівника ускладнили роботу по своєчасному встановлення факту відсутності оригіналів виконавчих листів № 2-3391, не можна вважати поважною причиною, оскільки зазначені обставини стосуються лише організації роботи підприємства, а не є якимись зовнішніми непереборними обставинами.

Таким чином, стягувач протягом 6 років, з моменту звернення до відділу ДВС з питання виконання рішення суду у примусовому порядку, не цікавився про хід виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль». Разом з тим, поважних причин, що заважали АТ «Райффайзен Банк Аваль» своєчасно звернутися до суду з даною заявою, тобто до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, останнім не наведені, а тому у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, належить відмовити.

Керуючись ст. 258-260, 433, п. 17.4 ч. 1 Розділу Х111 «Перехідних положень» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих документів для виконання відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов