Справа № 163/687/20
Провадження № 2/163/250/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) просить постановити рішення про стягнення з ОСОБА_1 15 818,37 гривень заборгованості по кредиту та судові витрати в сумі 2 102,00 гривні.

Вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулась в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву без номера від 10.12.2018 року, за якою отримала кредит в сумі 8 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею і Банком Договір про надання банківських послуг.

Банк, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на визначених умовах та в межах кредитного ліміту, свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавала, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 20.12.2019 року має заборгованість перед Банком в загальній сумі 15 818,37 гривень, з них: по простроченому тілу кредиту - 7 998,60 гривень, по прострочених відсотках - 3 902,26 гривень, по нарахованих на прострочений кредит відсотках згідно ст.625 ЦК України - 2 688,06 гривень, по фіксованому штрафу - 500,00 гривень, по процентному штрафу - 729,45 гривень.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 01.04.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення копію ухвали і примірник матеріалів позову відповідач отримала 24.04.2020 року.

У строк, визначений судом в ухвалі від 18.03.2020 року з додатковим врахуванням вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-ХІ, а також Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подала.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка 10.12.2018 року підписана відповідачем ОСОБА_1 в якості позичальника, вказано, що вона підтвердила своє приєднання в повному обсязі до Умов та Правил надання банківських послуг Банком, які розміщенні на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет за адресом privatbank.ua та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого погодилась отримати шляхом самостійного роздрукування.

Тим же способом вказано підтвердження того, що відповідач також погодилась зі збільшенням строку позовної давності, вказаних в Умовах і правилах, та з тим, що зміни до Умов і правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, а у випадку, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, Банк повідомляє про зміни шляхом використання визначених Умовами і правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами Банку після дати публікації на сайті Банку змінених Умов і правил є підтвердженням згоди її згоди і повного т безумовного прийняття зміненої редакції Умов і Правил.

Крім цього, в заяві-анкеті вказано про обов`язок відповідача самостійно знайомитись зі змінами Умов і правил на офіційному сайті Банку.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч.1, 2ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором.

Згідно з позовними вимогами позивач заявляє до стягнення з відповідача 15 818,37 гривень, з яких: по простроченому тілу кредиту - 7 998,60 гривень, по прострочених відсотках - 3 902,26 гривень, по нарахованих на прострочений кредит відсотках згідно ст.625 ЦК України - 2 688,06 гривень, по фіксованому штрафу - 500,00 гривень, по процентному штрафу - 729,45 гривень.

На підтвердження цих вимог, окрім копії підписаної 10.12.2018 року сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Банк надав підписану відповідачем 10.12.2018 року інформаційну довідку про умови кредитування за кредитними картами "Універсальна" та "Універсальна ГОЛД", витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", розрахунок заборгованості за договором без номера від 10.12.2018 року; витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У позовній заяві позивач вказує про отримання відповідачем кредиту в розмірі 8 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте підписана відповідачем анкета-заява жодних даних про розмір кредитного ліміту не містить.

Анкета-заява взагалі не передбачає жодних істотних умов договору, а саме, як зазначено вище, суми кредитування, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, умов щодо процентної ставки і її нарахування.

Анкета-заява також не передбачає відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання, їх розмірів та порядку нарахування.

Підписана відповідачем 10.12.2018 року інформаційна довідка про умови кредитування за кредитними картами "Універсальні" та "Універсальна ГОЛД" підтверджує лише ознайомлення відповідача із умовами кредитування за цими двома кредитними продуктами, однак за яким із них вона погодилась отримувати банківські послуги ця інформаційна довідка відомостей не містить, як і не містить даних про отримання відповідачем конкретного розміру кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При цьому, як вбачається з інформаційної довідки, умови кредитування за вказаними двома кредитними картами різняться, зокрема в частині розміру процентної ставки, у тому числі у період дії пільгового періоду, а також тієї, що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Отже, наявні у справі анкета-заява та інформаційна довідка, які підписані відповідачем, хоча і є належними і допустимими доказами у справі, однак не підтверджують надання відповідачу конкретної суми кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також інших істотних умов договору в розрізі заявлених позовних вимог, а саме, щодо процентної ставки за користування кредитними коштами та відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання у вигляді фіксованого та процентного штрафів.

Надані позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Умови і Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому суд їх до уваги у спірних правовідносинах не приймає, як неналежні докази.

У витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" наведено чотири види кредитних карт "Універсальна" і усі вони мають різні базові процентні ставки, розміри пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. За яким видом карти, відповідно на яких умовах повинно було здійснюватися кредитування відповідача, позивачем не підтверджено і в позові не зазначено.

Щодо наданих Умов і Правил надання банківських послуг, то матеріали справи не містять підтверджень того, що саме із такою редакцією Умов та Правил, ознайомилась відповідач при укладенні договору, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг "Приватбанку", та відповідно, чи брала вона на себе викладені у них зобов`язання.

Сума наданого відповідачу кредитного ліміту та його використання не підтверджується й наданим Банком розрахунком заборгованості, оскільки він не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані Банком у позовній заяві.

Цей розрахунок за своїм змістом є лише складеним в односторонньому порядку аналітичним документом Банку, тому не може відповідати визначеним у ст.ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України ознакам доказів у цивільному процесі.

Належними і допустимими доказами виникнення заборгованості за кредитним договором згідно із ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є виписка з карткового рахунку відповідача. Проте, у позовній заяві позивач хоча й зазначає, що використання відповідачем кредитних коштів, їх повернення і сплата відсотків доводиться випискою по рахунку відповідача, однак фактично до позовної заяви цієї виписки не надав.

У позовній заяві позивач як на правову підставу заявлених вимог послався на положення ч.1 ст.634 ЦК України, яка визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З даного питання в аналогічних спірних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17-цвисловила правову позицію про те, щодо вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про тіло кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, за встановлених у справі обставин з урахуванням наведеного правового висновку у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді тіло кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, через не надання позивачем належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів на умовах і в обсязі, що зазначені в позові, та наявності у нього заборгованості за цим договором, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову, а відтак - наявність підстав для його відмови в повному обсязі за недоведеністю заявлених вимог.

Саме по собі неподання відповідачем відзиву на позовну заяву не доводить підставності заявлених Банком вимог, а задоволення позову виключно з цієї підстави буде суперечити закріпленим у ст.3 ЦК України, ст.2 ЦК України засадам справедливості, розумності та верховенства права.

У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення 15 818 (п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 37 копійок заборгованості за кредитним договором без номера від 10.12.2018 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Найменування позивача: АТ КБ "Приватбанк"; місце знаходження: вулиця Грушевського 1Д, місто Київ; код ЄДРПОУ - 14360570.

Ім`я відповідача: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій