Провадження № 2/760/4338/20
В справі № 760/2678/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

27 серпня 2020 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

представника позивача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 246 490, 74 гр. за договором позики.

Посилається в позові на те, що 10 жовтня 2013 року передав у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 50 000,00 гр., про що свідчить боргова розписка, написана останнім власноручно.

Згідно даної розписки відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму позики до 31 грудня 2013 року, а також сплачувати проценти в розмірі 10 % на місяць за користування позикою, які з 10 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року складають 16,67 % за 50 днів.

Тобто, загальна сума коштів, які відповідач повинен був повернути до 31 грудня 2013 року становить 58 835, 00 гр.

В порушення умов договору грошові кошти в термін, визначений в розписці, не повернув, у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2019 року заборгованість складає 246 490, 74 гр., яка складається з:

- 58 835, 00 гр. - основний борг з відсотками за користування коштами;

- 63 659, 00 гр. - інфляційні витрати;

- 10 590, 30 гр. - 3% річних;

- 113 406, 44 гр. - відсотки за користування позикою у період з 32 грудня 2013 року по 31 грудня 2019 року.

Враховуючи викладене, невиконання відповідачем умов договору позики, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач у судове засідання неодноразово не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Про причину неявки суд до відома не поставив.

Судові повістки, що направлялися на його адресу за місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

На виконання даної вимоги закону на офіційному веб-сайті судової влади України були розміщенні повідомлення про виклик відповідача до суду.

Повідомлення про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України є належним повідомленням.

Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього та враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 50 000, 00 гр.

Суму позики відповідач зобов`язувався повернути 31 грудня 2013 року разом із процентами в розмірі 10 % на місяць за користування коштами.

/ а.с. 10 /

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що борг відповідачем не повернутий до цього часу і його повернення останній уникає.

З точки зору закону в разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

На підтвердження укладеного з відповідачем договору позики та передачу йому грошових коштів позивач надав суду належним чином завірену копію розписки відповідача.

Наявність розписки у позивача є свідченням невиконання відповідачем умов договору позики.

Відповідач, не надавши суду будь-яких доказів на спростування обставин, зазначених в позові, справжність наданих позивачем доказів не спростував.

Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою Великою Палатою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18, а також у постанові Верховного суду від 06 лютого 2019 року по справі № 175/4753/15-ц.

З розписки відповідача вбачається, що кошти в борг йому були передані під 10% на час користування позикою.

З розрахунку позивача вбачається, що розмір процентів за час дії договору становить 16, 67 %, що в грошовому вираженні становить 8 835, 00 гр.

В свою чергу, відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 31 грудня 2013 року до 31 грудня 2019 року, тобто з моменту порушення відповідачем зобов`язання про повернення коштів, розмір процентів становить 113 406, 44 гр.

/а.с. 4 - 9 /

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З приведеного позивачем розрахунку вбачається, що розмір інфляційних збитків у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання становить 63 659, 00 гр., а річних у розмірі 10 590, 30 гр.

Відповідач не з`явившись до суду, не подавши відзив на позов, розрахунків позивача не спростував, своїх розрахунків не надав.

Крім того, звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача 7 000, 00 гр. витрат на правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Крикуновим О.В. 01 січня 2020 року був укладений Договір про надання правової допомоги № 1/1/20.

При зверненні до суду, позивачем було зазначено, що очікувані витрати по договору правової допомоги складають 7 000, 00гр.

З Додатку № 1 до Договору вбачається, що сторони домовились, що гонорар за послуги адвоката по договору № 1/1/20 від 01 січня 2020 року «Про надання адвокатської допомоги» становить 1 000, 00 гр. за годину.

Відповідно до Довідки-розрахунку від 15 червня 2020 року про розмір коштів, що підлягають виплаті адвокату по договору № 1/1/20 від 01 січня 2020 року «Про надання адвокатської допомоги» витрати на правничу допомогу становлять 7 000, 00 гр., які складаються з:

- 500, 00 гр. - 0,5 год. - надання правової консультації;

- 5 500, 00гр. - 5,5 год. - підготовка та складання позову;

-1 000, 00 гр. - 1 год. - представництво адвокатом у судовому засіданні 23 червня 2020 року, який включає час проїзду.

На підтвердження цьому, до суду було надано Акт виконання послуг (робіт) від 15 червня 2020 року та квитанцію про оплату послуг № 15/в від 15 червня 2020 року.

/ а.с. 29 - 32 /

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Вартість витрат позивача на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції сторонами була обумовлена в розмірі 7 000, 00 гр.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, оплата позивачем судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, підтверджена належними та допустимими доказами.

Під час розгляду даної справи від відповідача не надходило заперечень щодо розміру попередньо визначеної позивачем у позовній заяві вартості судових витрат, фактичний розмір яких не перевищує попередньо визначений.

Співмірності судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач також не оспорював.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених останнім під час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 465, 00.

Керуючись ст.ст.15,16, 526, ч.2 ст. 610, 612, 625,1046, 1047, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1051, 1167 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 270, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_2 / адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 / 58 835, 00 гр. боргу, 63 659, 00 гр. інфляційних втрат, 10 590, 30 гр. річних, 113 406, 44 гр. процентів, 2 465, 00 гр. судового збору та 7 000, 00 гр. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2020 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва