Дата документу 27.08.2020 Справа № 336/1889/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1889/20
Провадження №22-ц/807/2464/20
Головуючий в 1-й інстанції Круглікова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Гончар М.С., Подліянової Г.С.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лишенко Сергія Сергійовича на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2020 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за поданням заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коциняна М.О. про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року заступник начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коцинян М.О. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з поданням про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку. Заявлене подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження АСВП №13727054 з виконання виконавчого листа №2-2551, виданого 22.03.2005 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 28.08.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. Боржник свої зобов`язання належним чином не виконує. В рамках виконання вищевказаного виконавчого провадження державним виконавцем встановлено відсутність розрахункових рахунків, рухомого майна. За адресою проживання ОСОБА_1 , що зазначена у виконавчому листі від 22.03.2005 року №2-2551, а саме: АДРЕСА_1 , знаходиться земельна ділянка за кадастровим номером: :03:024:0209, площа: 0,0234 га, дата державної реєстрації земельної ділянки: 25.09.2015 року. Власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 89 років. На зазначеній земельній ділянці знаходиться будинок, співвласниками якого, крім ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , якій належить 22/100 частини вказаного будинку, та ОСОБА_1 , якому належить 1/4 частина зазначеного будинку. Після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем за законом є боржник у справі. З цих підстав, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер::03:024:0209, площа: 0,0234 га, та 52/100 будинку, який знаходиться за зазначеною вище адресою. Право власності боржника на зазначене нерухоме майно не зареєстровано у встановленому законодавством порядку. У зв`язку з тим, що на теперішній час рішення суду не виконано, заступник начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) змушений звернутись до суду з зазначеним поданням.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2020 року, подання заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коциняна М.О. про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку задоволено частково.

Дозволено Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), з метою виконання виконавчого документа від 22.03.2005 року №2-2551, звернути стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: 52/100 частини будинку, загальною площею 50.1 кв.м., житловою площею 24.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка прийнята боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1927 року народження.

У задоволенні іншої частини подання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лишенко Сергія Сергійовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати в частині задоволення подання та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання у відповідній частині.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що державним виконавцем не доведено вчинення інших передбачених законом заходів, щодо виконання судового рішення, і що такі заходи виявилися безрезультатними, з огляду на те, що звернення стягнення на нерухоме майно, право власності, на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, в якому проживає особа є виключним заходом.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2003 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 28.08.2003 року і до повноліття дитини.

На підставі зазначеного вище рішення Комунарським районним судом м. Запоріжжя 22.03.2005 року видано виконавчий лист №2-2551 (а.с. 59-62).

Постановою державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ від 08.07.2009 року відкрито виконавче провадження №13727054 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 22.03.2005 року №2-2551 (а.с. 107-108), яку 08.07.2009 року №17064/10 державним виконавцем направлено на адресу боржника ОСОБА_1 (а.с. 106).

Як вбачається із змісту розписки від 13.10.2009 року, яка надійшла на адресу Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ 14.10.2009 року (вх. №5589/15-59/10), ОСОБА_1 ознайомлений з виконавчим листом від 22.03.2005 року №2-2551 та зобов`язався вчасно сплачувати аліменти в установленому розмірі (а.с. 109).

У зв`язку з неналежним виконанням боржником рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2003 року, співробітником Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області було здійснено на адресу проживання ОСОБА_1 для проведення профілактичної бесіди з приводу погашення заборгованості та несвоєчасної сплати аліментів і попередження останнього про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, проте двері до будинку за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не відчинив (а.с. 103-104).

В порядку виконання виконавчого листа від 22.03.2005 року №2-2551 начальником Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ в 2012 році направлено запит до бази даних Держтехнагляду в Запорізькій області про витребування інформації про зареєстровану сільгосптехніку за боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 105).

Крім того, 13.05.2017 року, вих. №19301-01, державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області направлено запити до відповідних органів, установ для проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 94-95).

Як слідує із доданих державним виконавцем до матеріалів подання довідок від 16.05.2017 року №, від 17.05.2017 року №, в Пенсійному фонді України відсутня інформація щодо боржника ОСОБА_1 , як такого, що отримує пенсії, та який працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи (а.с. 92, 93).

Згідно з довідками з Державної фіскальної служби України від 13.05.2017 року №№, , інформація стосовно боржника - ОСОБА_1 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня (а.с. 91), в органах ДПС як платник податків не перебуває (а.с. 90).

30.06.2017 року за вих. №26468/01 на адресу боржника направлено виклик державного виконавця з зобов`язанням ОСОБА_1 з`явитись до Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ (а.с. 88).

08.08.2017 року державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в межах виконавчого провадження №13727054 винесено постанову про накладення арешту на 1/4 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 84-85), яку направлено на адресу боржника за вих. №31079-01-16.3-43 (а.с. 83).

Також, в межах виконавчого провадження №13727054 по виконанню виконавчого листа від 22.03.2005 року №2-2551 державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області 14.05.2018 року винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом (а.с. 72), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с. 74), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а.с. 76), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 78-79), які направлено на адресу ОСОБА_1 .

Факт реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 19.09.2019 року №01-71/14610 (а.с. 68).

Як слідує із доданих державним виконавцем до матеріалів подання довідок від 06.11.2019 року №№, , в Пенсійному фонді України відсутня інформація щодо боржника ОСОБА_1 , як такого, що отримує пенсії, та який працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи (а.с. 19,20).

Згідно з довідкою з Державної фіскальної служби України від 06.11.2019 року №, боржник - ОСОБА_1 як платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с. 18).

02.03.2020 року, у зв`язку з надходженням від стягувача ОСОБА_2 заяви, державним виконавцем Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про передачу виконавчого провадження №13727054 до Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 66-67).

04.03.2020 року виконавче провадження №13727054 заступником начальника Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) прийнято до свого провадження, що підтверджується постановою (а.с. 64).

Зазначену вище постанову державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направлено на адресу стягувача та боржника 04.03.2020 року (вих. №25978/11) (а.с. 63).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 09.04.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1406, ОСОБА_4 набула у власність 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв.м. (а.с. 54-55).

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.10.2015 року №46411507, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер::03:024:0209, площа: 0,0234 га, дата державної реєстрації земельної ділянки: 25.09.2015 року, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 43). Зазначена вище обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.10.2015 року №46412226 (а.с. 41-42), а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2020 року №208228845.

Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02.04.2020 року №4, ОСОБА_4 , 1927 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 04.04.2017 року складено актовий запис №531 та 05.04.2017 року видано свідоцтво про смерть № НОМЕР_1 серії І-ЖС (а.с. 30-32).

03.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори з заявою, зареєстрованою за №877, про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1927 року народження (а.с. 36-37). На підставі вказаної заяви заведено спадкову справу №279/2017. Зазначена вище обставина також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.06.2017 року №48144519 (а.с. 34).

З метою отримання інформації, щодо оформлення спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1927 року народження, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направлено запит від 04.03.2020 року №25979/11 до Бердянської державної нотаріальної контори (а.с. 38-39).

Із змісту відповіді з Бердянської державної нотаріальної контори від 10.03.2020 року №482/02-14 на запит державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направлено запит від 04.03.2020 року №25979/11 слідує, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , спадкоємця за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 11.06.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №652, про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1927 року народження, у спадковій справі №279/2017 свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 33).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.02.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1927 року народження, який звернувся з заявою про прийняття спадщини.

Задовольняючи вимоги подання частково, суд першої інстанції виходив з того, що боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1927 року народження, належить 52/100 частини будинку, загальною площею 50.1 кв.м., житловою площею 24.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер::03:024:0209, площа: 0,0234 га, дата державної реєстрації земельної ділянки: 25.09.2015 року, право власності на які не зареєстровано в установленому законом порядку, і є підстави про надання дозволу Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), з метою виконання виконавчого документа від 22.03.2005 року №2-2551, на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: 52/100 частини будинку, загальною площею 50.1 кв.м., житловою площею 24.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка прийнята боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1927 року народження. Відмовляючи у задоволенні зазначеного вище подання в частині надання дозволу на звернення стягнення на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер::03:024:0209, площа: 0,0234 га, дата державної реєстрації земельної ділянки: 25.09.2015 року, право власності на яку не зареєстровано в установленому законом порядку, суд зазначив що спірна земельна ділянка не є окремою від будинку, а також те, що співвласником зазначеного вище житлового приміщення є ОСОБА_5 , якій на праві приватної спільної часткової власності належить 23/100 частини вказаного житла.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій реалізації права на доступ до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (частина друга статті 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1,2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1,3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Установивши, що ОСОБА_4 , 1927 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після її смерті, який звернувся з заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї матері.

Згідно з частиною четвертої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

За змістом статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При розгляді справ вказаної категорії необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановивши, що рішення суду, яке набрало законної сили, тривалий час не виконується, державним виконавцем вжито заходи, якими встановлено відсутність у боржника майна та відсутність на рахунках грошових коштів, необхідних для виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення подання та надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: 52/100 частини будинку, загальною площею 50.1 кв.м., житловою площею 24.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка прийнята боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1927 року народження.

Постановляючи ухвалу у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов правильного висновку про часткове задоволення подання.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лишенко Сергія Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 28 серпня 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

М. С. Гончар

Г. С. Подліянова