Провадження №2-з/521/201/20
УХВАЛА

Іменем України

13 серпня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі Шабалдак О.А.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та оголосити заборону відчуження на 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомо майна 101.

Заяву обґрунтував наступними фактичними обставинами.

Між заявником та ОСОБА_3 21 липня 2003 року укладено договір дарування 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О, договір ми укладали перебуваючи при добрій пам`яті та розуміючи свої дії, вільне волевиявлення підтверджується узгодженням всіх істотних умов спірної угоди, підписанням угоди сторонами та фактичним виконанням угоди з обох сторін.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.09.2019 року задоволено повністю позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та визнано договір дарування 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 21 липня 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу -Шевиріною А.О. удаваним правочином, та визнано частково недійсним договір купівлі-продажу 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 в частині покупця; визнано покупцем 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , з моменту укладення. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 та складаються в цілому з одного кам`яного жилого будинку під літ. «А», житловою площею 35,3 кв.м. та надвірних споруд під літ. «Б, В» - літні кухні, «Г» - вбиральні, «Е» - гаражу, «Ж» сараю, № 1-12-огорожі, І, II, IV - мостіння, III- колодязь, розташованих на земельній ділянці площею 850 кв.м.

Вказаним рішенням суду фактично позбавлено права власності на нерухомість позивача, яке він має відновлювати сьогодні в суді.

Заявник стверджує, що договір дарування 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , укладений між ним та ОСОБА_3 21 липня 2003 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О, укладений ними перебуваючи при добрій пам`яті та розуміючи свої дії, свідоме та вільне волевиявлення сторін підтверджується узгодженням всі дарування між сторонами даної угоди, підписанням угоди виконанням угод з обох сторін протягом 17 років.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 11.08.2020 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 12.08.2020 року.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі підписується заявником та повинна містити: 1) найменування суду до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб ) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження ( для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних) осіб, поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичний осіб) за його наявністю або номер і серію паспорту для фізичних осіб громадян України, номер засобів зв`язку та адресу електронної пошти за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;4) захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості необхідні для забезпечення позову. 2. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування ( для юридичних осіб) або ім`я ( прізвище, ім`я та по-батькові) ( для фізичних осіб) інших осіб які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження ( для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних) осіб, поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків ( для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Таких даних про сторони позивач не вказав.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тому, не може бути задоволено заяву про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заява про забезпечення позову, відповідно до ст. 153 ЦПК України, розглядається судомне пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З змісту процесуального законодавства України вбачається, що зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заявник не надав до суду жодного доказу, який б свідчив про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З матеріалів справи, вбачається, що вимоги позивача в частині забезпечення позову ґрунтуються лише на особистому переконані.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд не може накласти арешт на майно без вирішення питання щодо зустрічного забезпечення, оскільки заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Заява позивача, відповідно до вимог статті 151 ЦПК України, має містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Заявником не внесено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, наприклад, не вказано про можливість внесення конкретної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Зважаючи на усе наведене, передбачені ЦПК України підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні, заява подана з порушеннями статті 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власнті, - повернути заявникові.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (підпункти 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Леонов

13.08.20