Справа № 591/3483/20
Провадження № 4-с/591/41/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року м.Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Бондар С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу №591/3483/20 за скаргою акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», заінтересована особа ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича,

В С Т А Н О В И В :

Заявник просить визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Мукореза О.Л. в частині не проведення дій щодо; : опису іпотечного майна боржника ОСОБА_1 для його подальшої реалізації, визначення вартості майна боржника, виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль», належного боржнику на реалізацію шляхом проведення електронних торгів. Просить зобов`язати приватного виконавця Мукореза О.Л. в рамках виконавчого провадження №56543047 провести опис іпотечного майна боржника ОСОБА_1 трикімнатної квартири, загальною площею 61,92 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для його подальшої реалізації у виконавчому провадженні №56543047; визначити його вартість та здійснити дії по виведенню іпотечного майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» належного боржнику ОСОБА_1 на реалізацію, шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому Законом України « Про виконавче провадження» без отримання згоди від органу опіки та піклування.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Мукореза О.Л.з 6 червня 2018 року перебуває ВП №56543047 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзент Банк Аваль» боргу у розмірі 26 204,51 доларів США (571 723,03 грн.). У ході виконавчого провадження приватним виконавцем встановлено, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки зареєстровано неповнолітнього сина боржника ОСОБА_2 , 2008 року народження.

8 травня 2020 року від приватного виконавця надійшов лист, згідно якого банку відмовлено у вчиненні дій щодо виведення предмету іпотеки на СЕТАМ з посиланням на порушення прав неповнолітнього сина боржника.

Заявник посилається на те, що боржник самовільно, без його згоди, зареєструвала у предметі іпотеки свого неповнолітнього сина, який народився після укладення договору іпотеки. Вважає, що у даному випадку має місце зловживання боржником своїми правами та створення штучних перешкод для належного виконання рішення суду. Вказує, що у власності боржника є інше нерухоме майно 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, іпотечне майно не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час слухання справи сповіщені.

Представник заявника подав заяву про слухання справи в його відсутність, підтримання заяви.

Приватний виконавець подав письмові пояснення, в яких проти скарги заперечив, просив відмовити.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 червня 2020 року скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 9 липня 2020 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 9 липня 2020 року відкладено розгляд справи до 19 серпня 2020 року у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення заінтересованої особи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в солідарному порядку суму боргу по кредитному договору від 3 липня 2007 року 26 204,51 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на дату розрахунку 571723,03 грн.

На виконання вказаного рішення 13 квітня 2015 року видано виконавчий лист №591/8039/15-ц (а.с.5).

6 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом Олександром Леонідовичем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №591/839/15-ц від 13 квітня 2016 року (а.с.6).

5 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0999/74/75171 від 3 липня 2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 61,92 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м (а.с.7-9).

Згідно листа приватного виконавця Мукореза О.Л. №1069 від 29 квітня 2020 року в ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання неповнолітнього ОСОБА_2 . Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради дозволу на продаж майна не надано. Тому у приватного виконавця відсутні підстави для звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням дозволу органом опіки та піклування (а.с.12).

Той факт, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований неповнолітній ОСОБА_2 підтверджується копією довідки від 25.07.2018 року (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього закону.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 ( далі - Порядку реалізації арештованого майна), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

- копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

- копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника;

- копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»);

- у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

- копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 ( далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного (приватного) виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного (приватного) виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) та від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19) від 18 грудня 2018 року у справі № 755/10564/18 (61-11256св19).

Заявник посилається на те, що іпотечна квартира не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки у боржника ОСОБА_1 у власності знаходиться 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, суд не погоджується з вказаним твердження з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія АРК та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованими територіями.

На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що фактично боржник позбавлений можливості реально користуватися житлом, яке знаходиться на території АРК, а тому квартира за адресою: АДРЕСА_1 на даний час є фактично єдиним житлом боржника та її дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у приватного виконавця відсутні підстави для звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . А тому скарга не є обгрунтованою та в її задоволенні належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447 ЦПК України, ст. 4, 18 Закону України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», заінтересована особа ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича відмовити у зв`язку з її необгрунтованістю.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений 19 серпня 2020 року.

Суддя Г.В.Шелєхова