Провадження № 2/161/3289/20
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

19 серпня 2020 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняк В.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права попереднього користування на знак для товарів та послуг, визнання свідоцтва на знак для товарів і послуг недійсним,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вивчивши матеріали позову, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, з наступних підстав.

З відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що позивач ОСОБА_1 з 31 жовтня 2011 року по 02 червня 2020 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець із основним видом діяльності згідно КВЕД 43.29 «Інші будівельно-монтажні роботи»

Відповідач у справі також з 03 травня 2005 року по 07 березня 2018 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець із основним видом діяльності згідно КВЕД 47.52 «Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах»

Спір між сторонами стосується свідоцтва на знак для товарів і послуг «Глянець натяжні стелі&дизайн» № НОМЕР_1 , яке зареєстроване за заявкою відповідача від 03 квітня 2017 року, тобто в період здійснення господарської діяльності обома сторонами.

Факт реєстрації цього знаку 10 січня 2019 року, з видачею відповідного свідоцтва, не спростовує того, що заявка на його реєстрацію була подана 03 квітня 2017 року, тобто в період господарської діяльності відповідача.

Більше того, сам позивач у позові зазначає, що він спочатку працював у позивача за трудовим договором, а в подальшому розпочав свій власний бізнес, тобто займався господарською діяльність, в ході якої він і розробив оспорюваний знак для товарів і послуг.

Відповідач, за яким зареєстрований спірний знак для товарів і послуг, самостійно при поданні заявки на його реєстрацію у квітні 2017 року, визначив, що він використовує його за наступними індексами Ніццької класифікації:

«Кл.35:

Надавання онлайнових торговельних майданчиків для покупців та продавців товарів і послуг, а саме для натяжних стель та освітлювальних приладів; послуги з комерційного посередництва щодо натяжних стель та освітлювальних приладів; послуги з постачання для інших (закуповування товарів та замовляння послуг для інших підприємств) щодо натяжних стель та освітлювальних приладів; представляння товарів, а саме натяжних стель та освітлювальних приладів, на засобах інформування з метою роздрібного продажу; сприяння продажам натяжних стель та освітлювальних приладів для інших; розміщування в одному місці,; на користь іншим особам,; асортименту товарів,; а саме натяжних стель та освітлювальних приладів (крім їх транспортування),; яке дає змогу покупцям зручно оглядати і купувати ці товари в магазинах роздрібної торгівлі,; на підприємствах оптової торгівлі,; за допомогою торговельних автоматів,; каталогів посилкової торгівлі або електронних засобів,; в тому числі через веб-сайти або програми телемагазинів;

Кл.37:

Встановлювання і ремонтування натяжних стель; встановлювання і ремонтування освітлювальних приладів; усування завад в електричному устаткованні;

Кл.42:

Дизайн інтер`єру; проектування інтер`єру; промисловий дизайн; розробляння технічної документації; художнє оформляння (промисловий дизайн); художній дизайн;»

Зі змісту визначеної відповідачем класифікації знаку для товарів і послуг можливо зробити однозначний висновок, що його реєстрація зумовлювалася саме його господарською діяльністю.

З наведеного слідує, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються їх господарської діяльності, які фізичних осіб-підприємців.

Частиною першою статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Оскільки вказаний спір між сторонами виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, у такому випадку він не підсудний суду в порядку цивільного судочинства, а підсудний суду в порядку господарського судочинства, а отже у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

При цьому факт припинення у 2020 році позивачем та у 2018 році відповідачем підприємницької діяльності не впливає на підсудність даного спору, з огляду на правову позицію, яка викладена у пунктах 67-73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року №338/180/17.

Так, Велика Палата Верховного Суду вказала, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, господарський суд припиняв провадження у справі, якщо припинено діяльність суб`єкта господарювання, який був однією зі сторін у справі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

У разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин. У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Оскільки даний позов пов`язаний з господарською діяльністю позивача та відповідача, що раніше здійснювалася ними як фізичними особами-підприємцями, і цей позов подано після 15 грудня 2017 року, на нього поширюється юрисдикція саме господарського суду.

Керуючись пунктом п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права попереднього користування на знак для товарів та послуг, визнання свідоцтва на знак для товарів і послуг недійсним.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що його вимоги підсудні судам в порядку господарського судочинства, тобто з врахуванням правил територіальної підсудності Господарському суду Волинської області.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк