Дата документу 01.09.2020 Справа № 336/7460/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2624/20 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Є.У.№ 336/7460/15ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 27червня 2007 в сумі 32 361, 82 долари США та 6 944 грн. судового збору.

20 травня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Зазначає, що Банк своєчасно отримав виконавчий документ і пред`явив його до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя. Постановою державного виконавця від 22 вересня 2016 відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а виконавчий документ повернуто стягувачу та направлений на адресу банку. Посилаючись на те, що виконавчий документ був втрачений при пересилці, просив суд поновити строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та видати його дублікат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження втрати виконавчого листа.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» посилається напорушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів посилається на необізнаність стягувача про відмову ВДВС у відкритті виконавчого провадження і про повернення виконавчого документа. За положенням ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) копії постанов державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст.47 Закону надсилаються рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови і виконавчого листа є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу. Таке повідомлення ВДВС не надано, про закриття виконавчого провадження Банк не повідомлявся.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.

Встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 361, 82 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 5511,40 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 6444,85 доларів США, заборгованості по комісіям за користування кредитом 6489,94 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 431413,59 грн. Та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 6944,85 грн.

За вказаним судовим рішенням 19.01.2016 року видано виконавчий лист, строк пред`явлення виконавчого листа до 30.12.2016 року.

Відповідно постанови головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22.09.2016 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання. Виконавчий документ повернуто стягувачу. Копія постанови з виконавчим документом направлені на адресу стягувача (а.с.39).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України питання, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 розділу VIII перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Дублікат видається судом який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката в судовому засіданні. Заява про видачу дубліката виконавчого листа подається стягувачем, якщо втрачено оригінал стягувачем. Якщо виконавчий документ втрачено державним виконавцем, то з поданням звертається державний виконавець.

Під час розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого документа суд зобов`язаний з`ясувати, чи є воно чинним та не було скасовано, чи виконано рішення повністю або частково, чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного; також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий документ.

Згідно ст. ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Належним доказом підтвердження надсилання стягувачу у виконавчому провадженні постанови про повернення виконавчого документа може бути поштове повідомлення про вручення або квитанція про відправлення.

Однак ані повідомлення про вручення, ані квитанції про відправлення Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області суду не надавалося.

Тобто із вказаного слідує, що виконавчий лист за № 336/7460/15 ц виданий 19.01.2016 Шевченковським районним судом м. Запоріжжя про стягнення на користь ПАТ «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 32361,82 доларів США., не перебуває на виконанні у Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

АТ КБ «Приватбанк» вказаний виконавчий лист не отримував.

Отже рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2015 року про стягнення на користь ПАТ «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 32361,82 доларів США є не виконаним.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви банку про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції порушив порядок розгляду питання про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки належним чином не викликав сторони у судове засідання, не з`ясував обставини, за яких втрачено виконавчий лист, та дійшов передчасного висновку про відмову в її задоволенні, не надавши належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, тому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає доречними.

Згідно із статтею 379 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене у справі судове рішення скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги про ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про видачу дублікату виконавчого листа не ґрунтуються на нормах ст.431, па.17.4 розділу Х111 Перехідних положень ЦПК України, за змістом яких питання про видачу дублікату виконавчого листа відноситься до компетенції суду, який розглядав справ як суд першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року по цій справі скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська