РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Херсонської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Херсонської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його мати - ОСОБА_2 померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.02.1997 року серії НОМЕР_1 , виданим відділом ЗАГСу Ясамалського району Азербайджанської Республіки. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 27.06.1994 року. Під час звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, йому відмовлено постановою від 01.08.2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на ті обставини, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст.17, 526 ЦК Української РСР. Померла ОСОБА_2 не була зареєстрована на постійне місце проживання в м. Херсоні, а проживала в республіці Азербайджан м. Баку.

Зазначив, що він є єдиним спадкоємцем та вважається таким, що фактично прийняв спадщину оскільки на момент смерті матері, був зареєстрований та постійно проживав у квартирі АДРЕСА_1 на підтвердження чого надав до матеріалів справи довідку ОСББ «СКІФ» від 20.06.2018 року .

З огляду на викладене, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивача та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов просять задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно актового запису про народження № 331, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя виданого повторно 10.11.1995 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначені є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (переклад) ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що у книзі реєстрації смерті був зроблений відповідний актовий запис157 07.02.1997 року(причина смерті інтоксикація, місце смерті м. Баку, Ясамалського району республіка Азербайджан).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.06.1994 року за НОМЕР_3 виданого на підставі розпорядження від 27.06.1994 року за №1779 квартира АДРЕСА_1 видана ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Зареєстрованого в БТІ в реєстрову книгу №46 за реєстровим №18367 від 22.07.1994 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності по 1/3 частині ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки від 26.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 17.03.1993 року по теперішній час на момент смерті матері був зареєстрований та проживав у вказаній квартирі. Мати ОСОБА_2 була зареєстрована за вищевказаною адресою, однак знята з реєстраційного обліку 17.07.1996 року.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.08.2018 року приватним нотаріусом Маковецькою О.А., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з підтвердженням постійного місця проживання померлої в м. Херсоні

Крім того, відповідно до відповіді яка надійшла на запит суду від Приватного нотаріуса Маковецької Олени Анатоліївни встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилася.

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Відповідно дост.549 ЦК Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.

Окрім того, згідно ст. 523 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Оскільки спадкодавець не мала в Україні зареєстрованого місця проживання, і зважаючи на те, що свідоцтво про смерть не може підтверджувати місце відкриття спадщини, то місцем відкриття спадщини є місцезнаходження належного їй нерухомого майна.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачем доведена відсутність можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадкове майно, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку, зокрема й шляхом його визнання.

З урахуванням вищенаведеного, суд вбачає законні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за законом, який прийняв спадщину оскільки фактично вступив у володіння майном, позивачем підтверджено належними доказами обставини, викладені в позовній заяві, та відсутність можливості вирішення даного спору в нотаріальному порядку. Представник відповідача позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529-530, 548-549 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст. 12-13,76-79, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В. Прохоренко