ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4137/20 Справа № 201/8844/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 січня 2020 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмежено відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої Таміли Вєзіровни, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконними та скасування дій державного реєстратора, стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2018 позивач - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою Т.В. було посвідчено правочини і проведена відповідна державна реєстрація належного йому по іпотеці приміщення АДРЕСА_1 , оскільки вказана реєстрація відбувалася за рішенням суду, яке згодом було скасовано, отже і дії приватного нотаріуса і наступні дії третіх осіб по перереєстрації його власності є незаконними.

Зараз є спір за вказане приміщення, в добровільному порядку його не вирішено.

Тому просив суд визнати незаконними дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевої Т.В. щодо державної реєстрації припинення права власності за ОСОБА_1 , державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 , а також державної реєстрації іпотеки та заборони за наступними нікчемними договорами іпотеки стосовно нежитлового приміщення АДРЕСА_2 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення цього приватного нотаріуса № 13490031 від 02 червня 2014 року щодо припинення права власності ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 5870222, рішення № 13494275 від 02 червня 2014 року щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 5872021, рішення № 13497620 від 02 червня 2014 року щодо державної реєстрації іпотеки на нежитлове приміщення № 66 а на першому поверсі житлового будинку літ. А-5, номер запису про іпотеку : 5873689, іпотекодавець: ОСОБА_2 , іпотекодержатель: ОСОБА_3 , рішення № 13496881 від 02 червня 2014 року щодо державної реєстрації заборони на вказане нежитлове приміщення № 66 а номер запису про обтяження: 5873298, обтяжувач: ОСОБА_3 , скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення цього приватного нотаріуса № 27030658 від 12 грудня 2015 року щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 , номер запису про право власності: 12502614, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення приватного Румянцевої Т.В . № 27033496 від 12 грудня 2015 року щодо державної реєстрації іпотеки на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , номер запису про іпотеку: 12504274, іпотекодавець: ОСОБА_4 , іпотекодержатель: ОСОБА_5 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення відповідача № 27032767 від 12 грудня 2015 року щодо державної реєстрації заборони на нежитлове приміщення № 66а поз. 1-12, загальною площею 93.0 кв. АДРЕСА_5 , номер запису про обтяження: 12503812, обтяжувач: ОСОБА_5 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що спір є приватноправовим, тому посилання суду на те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства є помилковими. Також зазначає, що позивач обрав правильний спосіб захисту та не мав правових підстав заявляти вимоги про витребування майна, оскільки позивач не був володільцем іпотечного майна.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10 червня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є позивач) та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-301/065/2005.

На підставі кредитного договору позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 504 502,26 грн.

28 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-8МЕ301/074/2008.

На підставі кредитного договору позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 220 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами 28 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № РМ-5МЕ301/074/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижиком О.С., реєстровий № 501. Предметом іпотеки за цим договором було нежиле приміщення загальною площею 99.0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та належить іпотекодавцю на праві власності. Факт державної реєстрації договору іпотеки підтверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 29 лютого 2008 року № 17280654.

16 квітня 2010 року було укладено додатковий договір № 1 до договору іпотеки № РМ-5МЕЗ01/074/2008 від 28 лютого 2008 року.

05 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. 512, 514 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли наступні права: право вимоги сум основного боргу; право вимоги сплати процентів у нарахованих на суму основного боргу; право вимоги штрафних санкцій; право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами № СМ-301/065/2005 від 10 червня 2005 року, СМ- 5МЕ301/074/2008 від 28 лютого 2008 року.

Також, 05 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права та обов`язки за договором іпотеки № РМ-5МЕ301/074/2008 від 28 лютого 2008 року, реєстровий № 501.

Своїх грошових зобов`язань за кредитними договорами ОСОБА_1 належним чином не виконала. У зв`язку з чим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року по справі № 904/8914/14 позов було задоволено та стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СМ-301/065/2005 від 10 червня 2005 року у сумі 243 553,56 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2015 року по справі № 204/7092/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання договору поруки недійсним та додаткових договорів, було частково задоволено первісний позов та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СМ-8МЕЗ01/074/2008 від 28 лютого 2008 року у загальній сумі 2 332 876,19 грн.

Дане судове рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року, а також ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року.

Щодо переобладнання предмета іпотеки та виділення його частки за адресою АДРЕСА_6 а: 07 жовтня 2016 року Слідчим відділом Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 0000816 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України за фактом розтрати заставного майна ОСОБА_1 ..

Згідно матеріалів кримінального провадження: 10 червня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», який відступив права вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-301/065/2005. На підставі кредитного договору позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 504 502,26 грн.

В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, 25 серпня 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № РСЬ-301/151/2005, реєстровий номер 2-3-444.

Предметом іпотеки за цим договором було нежиле приміщення загальною площею 107.9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та належало іпотекодавцю на праві власності.

03 жовтня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про розірвання договору іпотеки № РСЬ-301/151/2005 від 25 серпня 2005 року, реєстровий номер 2-3-444.

03 жовтня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-8МЕ301/057/2006.

03 жовтня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами № СМ-301/065/2005 від 10 червня 2005 року та СМ-8МЕ301/057/2006 від 03 жовтня 2006 року, було укладено договір іпотеки № РМ-8МЕ301/057/2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижиком О.С., реєстровий № 2-3-714. Предметом іпотеки за цим договором було нежиле приміщення загальною площею 107.9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та належало іпотекодавцю на праві власності.

25 вересня 2007 року службові особи ЗАТ «ОТП Банк» направили Комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» лист Вих. № 1332, в якому надали згоду на виділення та продаж частини приміщення за адресою: АДРЕСА_6 в розмірі 8.9 кв . м. В листі також було зазначено, що площа приміщення, яка знаходиться в заставі ЗАТ «ОТП Банк» повинна складати не менш ніж 99.0 кв.м.

У зв`язку з дозволом банку на відчуження частини предмета іпотеки, 12.10.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу № 2955, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижиком О.С.

За цим договором ОСОБА_8 набула право власності на частину нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_6 в розмірі 8.9 кв.м.

28 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», який відступив права вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-8МЕ301/074/2008.

На підставі кредитного договору позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 220 000,00 доларів США.

28 лютого 2008 року, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами № СМ-301/065/2005 від 10 червня 2005 року та № СМ-8МЕ301/074/2008 від 28 лютого 2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №РМ-8МЕ301/074/2008, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Чижиком О.С., реєстровий № 501.

Предметом іпотеки за цим договором було нежиле приміщення загальною площею 99.0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та належало іпотекодавцю на праві власності.

24 вересня 2009 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було укладено договір дарування нежитлового приміщення № 1879. За цим договором ОСОБА_9 набула право власності на частину нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_6 в розмірі 8.9 кв.м.

10 грудня 2010 року Управлінням Дніпропетровського архітектурного-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради було направлено начальнику КП ДМБТІ Кривошеєвій Т.Р. Технічне заключення № 1539/6. Згідно цього Технічного висновку, відбулась зміна загальної площі нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_8 ) у зв`язку з демонтажем старих несучіх конструкцій та встановлення нових гіпсокартонних перегородок з утворенням нових позицій 1-12. На підставі вищевикладеного, Управління ДАБК узаконило загальну площу нежилого приміщення № 66а (попереднє прим. 66) - 93.0 кв.м.

11 грудня 2010 року службові особи ПАТ «ОТП Банк» направили начальнику КП ДМБТІ Кривошеєвій Т.Р. лист Вих. № 4859/12-4 про те, що ПАТ «ОТП Банк» не заперечує проти оформлення правовстановлюючих документів на приміщення, розташоване в житловому будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_6 (попереднє прим. 66), поз. 1 - 12, загальною площею 93,0 кв.м, що знаходиться в іпотеці за договором іпотеки № РМ- 8МЕ301/074/2008 від 28 лютого 2008 року, зареєстрованого приватним нотаріусом ДМНО Чижик А.С. за № 501. На підставі вищевказаного Технічного висновку від 10 грудня 2010 року та листа банку від 11 грудня 2010 року, ОСОБА_1 письмово звернулась до Дніпропетровського міського голови Куліченка І.І. та просила підготувати проект рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про оформлення права приватної власності з наданням відповідного свідоцтва про право власності на нежиле приміщення, розташоване в житловому будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_6 , поз. 1 - 12.

27 грудня 2010 року рішенням Дніпропетровської міської ради за № 4482 про оформлення права власності гр. ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_9 було вирішено: оформити право приватної власності, з видачею свідоцтва гр. ОСОБА_1 на нежитлове приміщення № 66 А поз . 1-12 , загальною площею 93.0 кв.м, у т. ч . вітрина а6 - 1, ґанки літ . а3, а5 на першому поверсі житлового будинку літ. А-5 (після переобладнання поз. 1-5, 7 приміщення № 66) за адресою : АДРЕСА_9 . Комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (Кривошеєва Т.Р.) оформити і зареєструвати свідоцтво про право власності згідно п. 1 цього рішення. Попередній правовстановлювальний документ анулювати та долучити до реєстраційної справи КП ДМБТІ. Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника міського голови Крупського А.Ф.

29 грудня 2010 року було оформлено та зареєстровано свідоцтво про право власності серії САЕ № 017239.

Отже, з дозволу попереднього іпотекодержателя - ПАТ «ОТП Банк» іпотечному нежилому приміщенню було присвоєно нову адресу, а саме: АДРЕСА_6 , а також змінено загальну площу приміщення з 99.0 кв. м. на 93.0 кв.м. Також, частину приміщення за номером 66 в розмірі 8.9 кв. м. було відчужено з дозволу іпотекодержателя, тобто ця частина приміщення вже не є предметом іпотеки. Тобто, станом на 29 грудня 2010 року в іпотеці ПАТ «ОТП Банк» за договором іпотеки № РМ-5МЕ301/074/2008, посвідченим 28 лютого 2008 року приватним нотаріусом ДМНО Чижиком О.С., реєстровий № 501 перебувало нежиле приміщення № 66а поз. 1-12, загальною площею 93.0 кв.м, у т. ч. вітрина а6 -1, ґанки літ. а3, а5 на першому поверсі житлового будинку літ. А-5 (після переобладнання поз. 1-5, 7 приміщення № 66) за адресою: АДРЕСА_9 .

Щодо незаконного відчуження предмета іпотеки:

у зв`язку з ухваленням заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2014 року за № 175/1555/14-ц, яке в подальшому було скасовано, іпотеку та заборону на нежиле приміщення № 66А поз. 1-12, загальною площею 93.0 кв.м, у т. ч. вітрина а6 - 1, ґанки літ. а3, а5 на першому поверсі житлового будинку літ. А-5 (після переобладнання поз. 1-5, 7 приміщення № 66) за адресою: АДРЕСА_9 було припинено.

В період дії вищевказаного рішення суду іпотечне майно було відчужено та передано в наступну іпотеку, а саме: 02 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу № 1058, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою Т.В.. За цим договором ОСОБА_2 набув право власності на іпотечне майно.

Того ж дня, нежиле приміщення № 66а було передано в іпотеку ОСОБА_3 , на підставі договору іпотеки № 1060, посвідченого 02 червня 2014 року приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою Т.В..

В подальшому, 12 грудня 2015 року за заявами ОСОБА_3 іпотека і заборона були припинені. У зв`язку з чим 12 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу № 2347, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою Т.В..

Того ж дня нежиле приміщення № 66а було передано в іпотеку ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки № 2349, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою Т.В..

Також, як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 08 серпня 2016 року загальну площу нежилого приміщення № 66 а було змінено з 93.0 кв. м. на 93.4 кв. м.

В силу положень ч. З ст. 5 Закону України «Про іпотеку», іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2014 року за № 175/1555/14-ц, яким було припинено іпотеку та заборону ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було скасовано ухвалою суду від 29 січня 2016 року. А ухвалою суду від 19 лютого 2016 року позов по цій справі було залишено без розгляду.

Отже, скасоване заочне рішення суду про визнання договору іпотеки недійсним не породжує в подальшому жодних правових наслідків, а іпотека ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є чинною з моменту її первісної державної реєстрації.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про скасування обтяження іпотекою нерухомого майна, на підставі якого з Єдиного реєстру заборон виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Єдиному реєстрі заборон, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

На момент прийняття приватним нотаріусом оскаржуваних у справі рішень, а саме: № 13490031 від 02 червня 2014 року, № 13494275 від 02 червня 2014 року, № 13497620 від 02 червня 2014 року, № 13496881 від 02 червня 2014 року, № 27030658 від 12 грудня 2015 року, № 27033496 від 12 грудня 2015 року, № 27032767 від 12 грудня 2015 року відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулювалися Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV та Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно ч.5 ст.3 Закону, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

В свою чергу, нотаріус, в розумінні ст.3 Закону України «Про нотаріат», це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт. Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та реєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

У відповідності до ч.1 ст.15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводитеся в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ст.16 Закону, заява про державну реєстрацію прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчиняє таку дію. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень встановлено частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, відповідно до зазначеної вище норми у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об`єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п`ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону, відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

02 червня 2014 року відповідачем, приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою Т.В., було проведено реєстрацію права власності на приміщення АДРЕСА_1 , за власником, ОСОБА_1 , та у зв`язку з продажом вищевказаного приміщення проведена реєстрація права власності за покупцем ОСОБА_2 (шляхом переходу права власності - повне відчуження). Того ж дня було проведено державну реєстрацію обтяжень та реєстрацію іпотеки приміщення № 66а , що розташоване за адресою : АДРЕСА_9 , у зв`язку з посвідченням договору іпотеки вищевказаного приміщення.

В подальшому 12 грудня 2015 року цим відповідачем, приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою Т.В., було проведено припинення державної реєстрації обтяжень та іпотеки на підставі поданих заяв обтяжувана та іпотекодержателя. Цього ж дня цим нотаріусом проведена державна реєстрація права власності на приміщення № 66а , що розташоване за адресою: АДРЕСА_9 , у зв`язку з продажом вищевказаного приміщення за покупцем ОСОБА_4 (шляхом переходу права власності - повне відчуження). Того ж дня було проведено державну реєстрацію обтяжень та реєстрацію іпотеки приміщення №66 а, що розташоване за адресою : АДРЕСА_9 , у зв`язку з посвідченням договору іпотеки вищевказаного приміщення.

При вчиненні зазначених вище реєстраційних дій було перевірено та встановлено відсутність зареєстрованих речових прав та їх обтяжень на вказаний об`єкт нерухомого майна, шляхом здійснення пошуку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який зберігається в електронній базі державного реєстру. З зазначеного пошуку було встановлено, що будь-які обтяження, а саме, заборони, арешти чи іпотеки на вищевказане нерухоме майно - відсутні.

Також при вчиненні зазначених вище нотаріальних дій на виконання вимог Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій» було перевірено відсутність (наявність) заборони відчуження або арешту зазначеного нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також відсутність податкової застави. За результатами перевірок також було встановлено, що будь-які обтяження, а саме, заборони, арешти чи іпотеки на вищевказане нерухоме майно - відсутні.

Оскільки на момент посвідчення вищевказаних договорів від 02 червня 2014 року та 12 грудня 2015 року щодо нежилого приміщення АДРЕСА_1 , а також вчинення відповідачем оскаржуваних реєстраційних дій, заборони на відчуження та обтяження іпотекою спірного приміщення не існувало, то як наслідок, були відсутні будь-які законодавчо встановлені підстави для відмови в проведені державної реєстрації.

Враховуючи той факт, що на момент вчинення спірних реєстраційних дій були відсутні передбачені частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови в проведенні державної реєстрації, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо незгоди з посиланнями суду першої інстанції на те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що справа була розглянута в порядку цивільного судочинства та у позові було відмовлено по суті позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач обрав правильний спосіб захисту, висновків суду першої інстанції не спростовують та не вливають на встановленні судом обставини справи щодо законності реєстраційних дій нотаріуса як суб`єкта владних повноважень на момент їх вчинення. Крім того, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 361/4307/16-ц від 13.06.2018 р., державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції. Державний реєстратор і орган державної реєстрації не можуть бути належними відповідачами за позовними вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, якщо такі вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого державна реєстрація була проведена.

Таким чином, порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова