Справа № 740/2995/18
Провадження № 4-с/740/3/20
УХВАЛА

17 липня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лисенка Олександра Сергійовича незаконними та скасування постанови про арешт коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою щодо визнання незаконними дій державного виконавця Ніжинського МРВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лисенка О.С. та скасування постанови про арешт коштів від 26 березня 2020 року. Скарга обгрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 є боржником по зведеному виконавчому провадженню по виконанню виконавчих листів Ніжинського міськрайонного суду про стягнення із нього 7982 грн. 12 коп, 1762 грн., 53548 грн. 56 коп боргу. Постановою державного виконавця від 26 березня 2020 року накладено арешт на кошти боржника, у зв`язку з чим ПриватБанк заблокував його карткові рахунки № НОМЕР_1 виплат (використовується для нарахування заробітної плати), та № НОМЕР_2 8707 4024-кредитний. Заявник не має можливості отримати заробітну плату, яка є єдиним засобом для його існування, не може користуватись кредитною карткою, що ставить його сім`ю у важке становище. 20 вересня 2019 року державним виконавцем звернуто стягнення на його заробітну плату, яка отримується в ТОВ «Чернігівська чайна компанія». Просить визнати незаконними дії державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, які надходять на вищезазначені карткові рахунки, та скасувати постанову про арешт коштів боржника, які надходять на вказані карткові рахунки.

Відповідно до заяви від 17 липня 2020 року ОСОБА_1 вимоги скарги підтримує, просить розглянути справу за відсутності.

Згідно заяви від 17 липня 2020 року державний виконавець Лисенко О.С. вимоги скарги не визнає, просить судовий розгляд провести за його відсутності.

Відповідно до заяви від 17 липня 2020 року перший заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури Сидоренко О. просить відмовити у задоволенні скарги та розглянути справу за відсутності.

Інші заяви, клопотання учасників справи відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2018 року, яке набрало законної сили, по справі за позовом керівника Ніжинської місцевої прокурори Герасименка П.В. в інтересах держави в особі КЛПЗ Чернігівська обласна лікарня до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням (справа №740/2995/18, провадження №2/740/1396/18), стягнуто із ОСОБА_1 на користь обласного бюджету в інтересах КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» 53548 грн. 46 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину, також з останнього стягнуто на користь держави 1762 грн. судового збору.

Дане судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до копії постанови державного виконавця Лисенка О.С. від 26 березня 2020 року по ВП №58007589 при виконанні виконавчих листів Ніжинського міськрайонного суду №2/740/1560/18 від 21 лютого 2019 року (7982 грн. 12 коп боргу), №2/740/1560/18 від 22 лютого 2019 року (1762 грн. боргу), №2/740/1396/18 від 28 грудня 2018 року (53548 грн. 46 ккоп боргу), боржником по яких є ОСОБА_1 , накладено арешт на «…грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику…».

У копії довідки Ніжинського МРВ ДВС від 31 березня 2020 року зазначена інформація про наявність зведеного виконавчого провадження по виконанню виконавчих листів Ніжинського міськрайонного суду про стягнення із ОСОБА_1 7982 грн. 12 коп, 1762 грн., 53548 грн. 56 коп боргу, «…із заробітної плати ОСОБА_1 згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 05.02.2019 по зведеному виконавчому провадженню АСВП №58296169…, стягнуто 8342,67 грн. …».

Згідно копії довідки АТ КБ «Приватбанк» від 03 квітня 2020 року, видану клієнту ОСОБА_1 , на картку для виплат №516875 НОМЕР_3 ***4057 зараховується заробітна плата, на картку накладено арешт згідно постанови про накладення арешту ВП №58007589 від 26 березня 2020 року при примусовому виконанні в/л Ніжинського міськрайонного суду №2/740/1560/18 від 21 лютого 2019 року.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що зведене виконавче провадження стосується виконання рішень Ніжинського міськрайонного суду, постановлених в порядку цивільного судочинства, арешт на грошові кошти боржника накладено виключно в межах виконання даних рішень, у зв`язку з чим підстави для застосування положень ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку розгляду спірних правовідносин сторін в адміністративному судочинстві не встановлені.

Виходячи зі змісту ст.451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження, і права чи свободи заявника були порушені.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець має право, зокрема накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (ч.7 ст.18 цього Закону).

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника). Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст.26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст.18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п.10 ч.1 ст.34 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19-ц.

ОСОБА_1 не надав суду документів на підтвердження того, що карткові рахунки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на такому рахунку, заборонено законом, при цьому згідно вищезазначеної довідки АТ КБ «Приватбанк» на картку для виплат №516875 НОМЕР_3 **4057 накладено арешт згідно постанови про накладення арешту ВП №58007589 від 26 березня 2020 року при примусовому виконанні в/л Ніжинського міськрайонного суду №2/740/1560/18 від 21 лютого 2019 року.Докази щодо цільового призначення даного рахунку та повернення постанови державного виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунку, суду не надані, так само не надані вказані докази і щодо рахунку № НОМЕР_5 , щодо працевлаштування скаржника у встановленому порядку та зарахування, порядку отримання ним заробітної плати. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. З даних підстав судом не приймаються відомості згідно копії довідки Ніжинського МРВ ДВС від 31 березня 2020 року щодо утримання із заробітної плати в період лютого 2019 року.

Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

При вирішенні справи судом враховуються також положення ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановленого розміру відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника.

Враховуючи викладене підстави для задоволення скарги в судовому засіданні не встановлені.

Керуючись ст.ст.247, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Лисенка Олександра Сергійовича незаконними та скасування постанови про арешт коштів,-відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.Олійник.