Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридня О.Л.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 21.09.2019 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з яким має малолітню доньку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає з позивачем, на її утримання та на утримання позивача відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання 1/4 частину всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років.

Позивач у судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд визнає причину неявки ОСОБА_2 неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони з 21.09.2019 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 -25.06.2020 року народження, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно довідки квартального від 23.07.2020р. дитина проживає за адресою: АДРЕСА_1 з матір`ю - ОСОБА_1 . (а.с.11).

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як установлено судом відповідач мешкає окремо від сім`ї, позивач мешкає разом із дитиною, матеріальної відповідач допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч.1ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволеню та необхідно стягнути з відповідача (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, ст.ст.19, 81, 89, 141, 263-265, 279, 280-283, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,- задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниця, РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Трудівське Волноваського району Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 24.07.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниця, РНОКПП - НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 24 липня 2020 року та до досягнення ОСОБА_3 віку 3 років, тобто до 25.06.2023 .

Стягнути з ОСОБА_2 , судовий збір у сумі 840,80 гривень до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Оригінал рішення зберігається в цивільній справі № 221/4925/20 в архіві Волноваського районного суду, Донецької області.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення через Волноваський районний суд.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.І. Мохов