ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» липня 2020 року

м. Харків

справа № 02/11/2019

провадження № 22вк/818/2/20

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В.

за участю секретаря Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 16 грудня 2019 року в складі судді Баранова Т.О.

в с т а н о в и в:

20 лютого 2020 року поштою ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 16 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заява мотивована тим, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 16 грудня 2019 року його позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідача на його користь 9000,00 грн заборгованості за договором позики.

Просив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 16 грудня 2019 року по справі № 02/11/2019.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду Бровченка І.О. від 02 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду залишено без руху.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду Бровченка І.О. від 23 березня 2020 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

15 червня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю Бурлака І.В. розподілено справу № 02/11/2019 за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду Бурлака І.В. від 16 червня 2020 року призначено справу до розгляду та витребувано з Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» третейську справу № 02/11/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Справа № 02/11/2019 надійшла до Харківського апеляційного суду 03 липня 2020 року.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 1 статті 485 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та третейської справи, перевіривши доводи заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, справи третейського суду та встановлено судом 27 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 отримав позику у розмірі 9000,00 грн, які зобов`язався повернути до 15 грудня 2019 року декількома платежами, а саме: 3000,00 грн до 15 жовтня 2019 року, 3000,00 грн до 15 листопада 2019 року, 3000,00 грн до 15 грудня 2019 року (а. с. 10-11).

Пунктом 5.8 договору позики від 27 вересня 2019 року передбачено, що будь-які суперечки або спори за цим договором сторони врегульовують шляхом переговорів. Спори за договором, які не врегульовані шляхом переговорів, сторони передають на вирішення третейського суду. В якості третейського суду сторони, за взаємною згодою, обирають Постійно діючий третейський суд при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» та доручають голові цього суду формування складу третейського суду згідно діючого, на момент виникнення спору, списку третейських суддів, який має обов`язковий характер.

Отже, третейська угода між сторонами викладена у вигляді третейського застереження, що міститься у пункті 5.8 договору позики.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 16 грудня 2019 року у справі № 02/11/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі; стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 9000,00 грн заборгованості за договором позики віл 27 вересня 2019 року (а. с. 5-7).

Відповідно до частини 1 статті 483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейським судом.

Частиною 2 статті 483 ЦПК України передбачено, що заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Матеріали справи свідчать про те, що заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 16 грудня 2019 року подана ОСОБА_1 20 лютого 2020 року, тобто в межах строку, встановленого частиною 2 статті 483 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 3 статті 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Статтею 486 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейська угода визнана недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Статтею 2 Закону України «Про третейські суди» визначено, що третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що третейська угода між сторонами у вигляді третейського застереження в договорі позики є чинною, докази щодо визнання її недійсною відсутні.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про третейські суди» завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

Частиною 1 статті 5 цього Закону передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов`язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Справа за позовом ОСОБА_1 , у якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду та не належить до винятків, передбачених статтею 6 Закону України «Про третейські суди».

Згідно частин 2, 3 статті 16 Закону України «Про третейські суди» третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів.

У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

Як вбачається з третейського застереження, що міститься в пункті 5.8 договору позики, сторони домовились, що доручають голові третейського суду формування складу третейського суду згідно діючого на момент виникнення спору списку третейських суддів.

З рішення третейського суду від 16 грудня 2019 року вбачається, що третейський суддя у справі визначений ухвалою голови третейського суду від 18 листопада 2019 року.

За таких умов, підстав вважати, що склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону, не вбачається.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Доказів щодо оскарження та скасування рішення третейського суду з підстав, передбачених законом, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вимоги до виконавчого документа. Зокрема, в ній зазначено, що у виконавчому документі відображається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, яку змінювати суд при видачі виконавчого документа не має права.

При цьому, судова колегія виходить з того, що при розгляді заяви про видачу виконавчого документа суд не оцінює законність і обґрунтованість рішення третейського суду, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених у статті 56 Закону України "Про третейські суди" та у статті 486 ЦПК України.

Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 910/8665/17, від 04 червня 2019 року у справі № 873/8/19, від 27 червня 2019 року у справі №873/19/19, від 11 липня 2019 року у справі № 910/8692/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 873/51/19, від 24 грудня 2019 року у справі № 870/45/19, від 06 березня 2020 року у справі № 873/108/19.

Аналізуючи наведене, з урахуванням зазначених норм права, умов договору позики від 27 вересня 2019 року, а також того, що доказів щодо оскарження чи скасування рішення третейського суду не надано; справа підвідомча третейському суду відповідно до закону; заява подана в межах строків для звернення за видачею виконавчого листа; рішення третейського суду прийнято у спорі, що передбачений третейською угодою, питання, які б виходили за межі третейської угоди, не вирішувались; інформації про визнання третейської угоди недійсною не надано; склад третейського суду відповідав вимогам закону; рішення третейського суду містить передбачені законом способи захисту прав та охоронюваних інтересів; третейським судом надано на вимогу суду відповідну справу; питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, третейський суд не вирішував, відомості щодо погашення боргу відсутні, відмови від заяви від ОСОБА_1 не надходило, слід зазначити, що заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа підлягає задоволенню.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду підлягає задоволенню та виходячи з вимог статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на його користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн за подання заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Керуючись ст. ст. 483, 486, 487 ЦПК України

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 16 грудня 2019 року в складі судді Баранова Т.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій» від 16 грудня 2019 року в складі судді Баранова Т.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , 9000,00 (дев`ять тисяч гривень) заборгованості за договором позики від 27 вересня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Справу № 02/11/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу повернути до Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правових інновацій».

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 15 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя І.В. Бурлака

Повний текст ухвали складено 16 липня 2020 року.