РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретаря Кравченко А.М.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна набутого під час шлюбу,

встановив:

В жовтні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17.01.2004 року. від даного шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Спору про визначення місця проживання дітей не має. Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

В листопаді 2019 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про поділ мана, набутого під час шлюбу, в якій просив визнати об`єкт незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями), який розташовано по АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділити об`єкт незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями), який розташовано по АДРЕСА_1 , який перебував у спільній сумісній власності сторін кожному по Ѕ - в ідеальних частках, поділити земельну ділянку площею 0,0577 га, кадастровий номер :28:003:017, розташовану по АДРЕСА_1 , яка перебувала у спільній сумісній власності сторін кожному по Ѕ - в ідеальних частках, визнати за позивачем право співзабудовника на Ѕ частину побудованого під час шлюбу, але не введеного в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями), що розташований по АДРЕСА_1 , дозвіл на будівництво якого надано згідно повідомлення про початок будівельних робіт №ХС 48 від 15.02.2017 р., з подальшим введенням в експлуатацію та реєстрацією права власності. Визнати ј частку квартири АДРЕСА_2 спільним сумісним майном, набутим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період шлюбу, визнати право власності на ј частку квартири АДРЕСА_2 за позивачем, сягнути з позивача на користь відповідача в рахунок компенсації за ј частку квартири АДРЕСА_2 в розмірі 3 432,00 грн.,залишити у його власності ј частку квартири АДРЕСА_2 , визнати автомобіль Toyota Highlander, Універсал - 8, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 07.03.2015 року, рік випуску 2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , спільним сумісним майном, набутим подружжям в період шлюбу, иизнати право власності на автомобіль Toyota Highlander, Універсал - 8, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 07.03.2015 року, рік випуску 2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , за позивачем, стягнувши з нього в рахунок компенсації 1/2 частки вказаного автомобіля 313 950 грн., припинивши на нього право спільної часткової власності відповідача та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються з судового збору 9 605 грн. та проведених у справі судових експертиз.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2019 року у справі №766/22079/19 задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль Toyota Highlander, Універсал - 8, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2012 та заборонено ОСОБА_1 , ідн.код НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його відчуження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року об`єднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна набутого під час шлюбу під єдиним номером 766/20955/19, закрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову, накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 ,та земельну ділянку площею 0,0577га, кадастровий номер :28:003:017, розташовану по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Від позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшла заява про визнання позову. Згідно заяви ОСОБА_1 від 14.07.2020 року вона повністю визнала позов ОСОБА_2 про поділ майна придбаного у період шлюбу, просила задовольнити його позовні вимоги, підтвердила отримання від останнього грошових коштів у розмірі 10 000 дол. США, що станом на 14.07.2020 року становить 270 900,00 грн. до підписання заяви про визнання позову в якості компенсації вартості частки квартири АДРЕСА_2 як спільно набутого майна та 1/2 частки автомобіля Toyota Highlander, Універсал - 8, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 07.03.2015 року, рік випуску 2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , зазначивши, що визначення вартості компенсації за майно відбулось за погодженням сторін, не заперечувала проти припинення за нею права власності на вказане майно, об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок з господарськими будівлями), який розташовано по АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою просила поділити порівну між сторонами кожному по Ѕ - в ідеальних частках, копію розписки додала до заяви. Згідно заяви ОСОБА_2 від 14.07.2020 року він визнав позов про розірвання шлюбу. Просила справу розглянути у її відсутність.

Від відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 надійшла заява до початку розгляду справи по суті, згідно якої він просить суд задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, набутого в період шлюбу, вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, скасувати заходи забезпечення позову вжиті у справі ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області. Просив справу розглянути у його відсутність.

Враховуючи подані заяви та належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2004 року у відповідності до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , згідно якого 17 січня 2004 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1 , про що в Книзі реєстрації актів про одруження 17 січня 2004 року зроблено актовий запис № 5. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 .

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 .

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство, тож не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до положень цієї норми ЦК України право особи на частку у цьому майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших власників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відтак, відповідно до статті 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 року по справі №6-81кс11, по справі №6-37цс13, від 02.07.2014 року у справі №6-68цс14.

Судом встановлено, що у відповідності до договору від 24.07.2007 р. ОСОБА_1 , діючи на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О.М. від 09.07.2007 р. за реєстр. №1408 від імені ОСОБА_8 ,продала ОСОБА_2 ј квартири АДРЕСА_2 за 6 864,00 грн., вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1950. Згідно Витягу з ДРП на нерухоме майно про право власності № 15371827, виданого ХДБТІ 26.07.2007 р. право власності зареєстровано на підставі зазначеного договору, реєстраційний №15596200, номер запису 9387 в книзі №26.

За спільні кошти подружжям придбано автомобіль Toyota Highlander, Універсал - 8, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 07.03.2015 року, рік випуску 2012, що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Вказаний автомобіль, вартістю 627 900 грн. за згодою подружжя зареєстровано за ОСОБА_1 .

Згідно Акту технічної експертизи № 1773 від 10.06.2015 р. вказаний автомобіль переобладнано МКП «Картель» газовою автомобільною апаратурою пр.-во Італія, дозвіл надано Центром безпеки дорожнього руху та АС (свідоцтво НОМЕР_11 серії НОМЕР_9 ).

Згідно договору від 13.02.2013 р., який укладено між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 ,який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним О.В. та зареєстровано в реєстрі за №89 , остання набула право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , знаходиться на земельній ділянці площею 0,0577 га, кадастровий номер :28:003:0179, договір купівлі-продажу якої був укладений одночасно з цим договором, та позначений на плані літ. «А» житловою площею 29,7 кв.м., загальною- 44,1 кв.м.,при ньому є літня кухня- літ. «Б», гараж- літ. «В», сарай- літ. «Г», навіс- літ. «Д», туалет- літ. «Ж», душ- літ «З», підвал під двором- літ «И», водопровід №1, огорожа №2,3, мостіння І, загальною вартістю 38 092,00 грн., згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна та висновку, складеного ФОП ОСОБА_10 від 12.02.2013 р., та у відповідності до вказаного договору на дату укладання становить 4 765,67 дол. США. Згідно Витягу з ДРП на нерухоме майно про право власності (індексний № 453650), сформованого 13.02.13 р. о 11:36:49 право власності зареєстровано об 11:11:25 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний №357187), згідно якого зареєстровано право власності на душ літній №3.

Земельна ділянка площею 0,0577 га, кадастровий номер :28:003:0179, що розташована по АДРЕСА_1 придбана подружжям на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.2013 р., укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , договір був посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним О.В. та зареєстрований в реєстрі за №90, вартість становила на час купівлі 559 510, 00 грн., та у відповідності до вказаного договору на дату укладання становить 70 000,00 дол. США, вартість земельної ділянки згідно Звіту ПП ОСОБА_10 від 12.02.13 р. складала 237851,00 грн. Згідно Витягу з ДРП на нерухоме майно про право власності (індексний № 454759), сформованого 13.02.13 р. о 12:00:53 право власності зареєстровано об 11:11:25 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний №357187).

На вказаній земельній ділянці на підставі повідомлення про початок будівельних робіт №ХС 48 від 15.02.2017 р. подружжям здійснено будівництво двоповерхового житлового будинку та гаражу, замовником є відповідач,яка також визначена в якості підрядника.

Будівельний паспорт виданий Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування ХМР 13.01.2017 р., згідно нього житловий будинок має на першому поверсі загальну площу 79,96 кв.м.,житлову 36,01 кв.м.,підсобну 43,95 кв.м., терасу-20,15 кв.м., на другому поверсі: загальну площу-85,31 кв.м., житлову-52,83 кв.м., підсобну-32,48 кв.м.

18 березня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 299/1757/16-ц, провадження № 61-4809св18 висловив правову позицію щодо можливості поділу майна подружжя, а саме поділу об`єкта незавершеного будівництва.

30 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 454/1678/16-ц, провадження № 61-13096св18 (ЄДРСРУ № 79805820) вказав, що у ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 та підтверджені в постановах Верховного суду, зокрема: від 20 лютого 2019 року по справі № 556/290/17-ц, провадження № 61-1199св17 (ЄДРСРУ № 80223886), від 27 лютого 2019 року по справі № 567/147/16-ц, провадження № 61-8500св18 (ЄДРСРУ № 80330423).

ВС/КЦС у постанові від 03.12.2018 р., яка винесена у справі № 525/511/16-ц, підтвердив раніше висловлені Верховним Судом України позиції щодо поділу між подружжям об`єкту незавершеного будівництва (правові висновки, викладені Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-338цс15, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16).

Вказаним рішенням зазначено, що визначення правового режиму об`єкту незавершеного будівництва не є тотожним визнанню права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, а тому не обумовлюється необхідністю попередньої реєстрації права на таке майно в установленому законом порядку, а тому визнано позивача співзабудовником побудованого під час шлюбу, але не введеного в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями. Крім того цілком підставно було визнано за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки, на який побудовано вказаний об`єкт.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою статті 65 СК України. Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, яка від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Щодо застосування вказаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Вораховуючи викладене, заяву ОСОБА_1 про визнання позову про поділ майна придбаного у період шлюбу, отримання від ОСОБА_2 грошових коштів в якості компенсації вартості частки майна, що підлягає поділу, про що свідчить відповідна розписка ОСОБА_1 , не заперечення проти припинення за нею права власності на вказане майно, суд приходить до переконання, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, набутого в період шлюбу підлягає задоволенню.

Ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2019 року та від 23 січня 2020 р. забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірний будинок, земельну ділянку та автомобіль. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позов

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, до суду надійшло вмотивоване клопотання представника ОСОБА_2 про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, суд вважає, що наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову шляхом скасування арешту.

Разом з тим, відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 при зверненні до суду була надана квитанція ПН 0.0..1 року про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 при зверненні до суду була надана квитанція ПН 1724 від 05.11.2019 року про сплату судового збору у розмірі 9605,00 грн.

За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та ту обставину, що відповідачі визнали позови до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі ОСОБА_1 - 420 гривні 40 копійок та ОСОБА_2 - 4 802 гривні 50 копійок.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 21, 24, 36, 51, 60,61,63,69,70,104,105,112,114 СК України,. Керуючись ст.ст. 2, 49, 76, 77-81, 141, 142, 158, 223, 258,259, 263-265, ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні 14.01.2004 року, актовий запис № 5 - розірвати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна набутого під час шлюбу - задовольнити.

Визнати об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок з господарськими будівлями), який розташовано по АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідн.код НОМЕР_10 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ,ідн.код НОМЕР_5 ).

Поділити об`єкт незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями), який розташовано по АДРЕСА_1 , який перебував у спільній сумісній власності сторін наступним чином: визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідн.код НОМЕР_10 ) та за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ,ідн.код НОМЕР_5 ) право власності на об`єкт незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями), який розташовано по АДРЕСА_1 , дозвіл на будівництво якого надано згідно повідомлення про початок будівельних робіт №ХС 48 від 15.02.2017 р., кожному по Ѕ - в ідеальних частках.

Поділити земельну ділянку площею 0,0577 га, кадастровий номер :28:003:017, розташовану по АДРЕСА_1 , яка перебувала у спільній сумісній власності сторін, наступним чином: визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідн.код НОМЕР_10 ) та за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ,ідн.код НОМЕР_5 ) право власності на земельну ділянку площею 0,0577 га, кадастровий номер :28:003:017, яка розташована по АДРЕСА_1 кожному по Ѕ - в ідеальних частках.

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідн.код НОМЕР_10 ) право співзабудовника на Ѕ частину побудованого під час шлюбу, але не введеного в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями), що розташований по АДРЕСА_1 , дозвіл на будівництво якого надано згідно повідомлення про початок будівельних робіт №ХС 48 від 15.02.2017 р., з подальшим введенням в експлуатацію та реєстрацією права власності.

Визнати ј частку квартири АДРЕСА_2 спільним сумісним майном, набутим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період шлюбу.

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідн.код НОМЕР_10 ) право власності на ј частку квартири АДРЕСА_2 .

Залишити у власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідн.код НОМЕР_10 ) ј частку квартири АДРЕСА_2 .

Визнати автомобіль Toyota Highlander, Універсал - 8, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 07.03.2015 року, рік випуску 2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , спільним сумісним майном, набутим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період шлюбу.

Визнати право власності на автомобіль Toyota Highlander, Універсал - 8, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 07.03.2015 року, рік випуску 2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідн.код НОМЕР_10 )

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ,ідн.код НОМЕР_5 ) на 1/2 частку автомобіля Toyota Highlander, Універсал - 8, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 07.03.2015 року, рік випуску 2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у м. Херсоні Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області повернути позивачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ,ідн.код НОМЕР_5 ) з державного бюджету 50% сплаченого судового збору за квитанцією № 0.0..1 у розмірі в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у м. Херсоні Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області повернути позивачу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідн.код НОМЕР_10 ) з державного бюджету 50% сплаченого судового збору за квитанцією № ПН 1724 від 05.11.2019 року у розмірі 4802,50 грн. (чотири тисячі вісімсот дві грн. п`ятдесят коп.).

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2019 року та ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2020 року скасувати.

Зняти арешт, накладений на автомобіль Toyota Highlander, Універсал - 8, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3456, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2012, який належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Зняти арешт, накладений на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 ,та земельну ділянку площею 0,0577га, кадастровий номер :28:003:017, розташовану по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко