Провадження № 2/263/900/2020
23 липня 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Томіліна О.М, при секретарі Астаховій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чернишова Вікторія Валеріївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, яку у подальшому вточнила, до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чернишова В.В., про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 після її народження розірвали шлюб. Після розлучення батько ніколи не спілкувався з дочкою, не приймав участі у її вихованні, не сплачував аліментів та не надавав фінансової допомоги. У подальшому позивач іноді зустрічала свого батька, але він не хотів спілкуватися. У батька позивачки від іншої жінки є син ОСОБА_2 . Позивачка зазначає, що була впевнена, що родичі повідомлять її про хвороби або смерть батька, однак, дізналася вона про те, що він помер, випадково навесні 2019 року. 12 квітня 2019 року позивачка звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для підтвердження інформації про смерть батька та отримала копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У Центрі надання адміністративних послуг позивач отримала інформацію про те, що власником квартири, яка належала батькові став її брат ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чернишовою В.В. Після чого позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено в прийнятті заяви у зв`язку із пропуском шестимісячного строку із дня відкриття спадщини. Оскільки батько заповіту не залишив, вважає, що має рівні права на спадщину зі своїм братом ОСОБА_2 , який не повідомив їй про смерть батька та вказав нотаріусу, що він єдиний спадкоємець. Добровільно вирішити питання про поділ спадщини з відповідачем не вдалося можливим, оскільки він не відповідає на її дзвінки та повідомлення. Просить визнати, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин та визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення недоліків.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року закрито підготовче судове засідання. Справу призначено до судового розгляду.
Позивачка та її представник - адвокат Гуртовой М.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, вказаних в позові. Вважають причини, які вказані в позові щодо надання додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини, поважними.
Зокрема, позивачка пояснила суду, що про смерть її батька ОСОБА_3 , який помер в квітні ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона дізналася випадково навесні 2019р. Її брат ОСОБА_2 не повідомив їй про смерть батька та вказав нотаріусу, що він єдиний спадкоємець. Батько стосунки з позивачкою не підтримував, їй невідомо, чи хворів він до своєї смерті. ОСОБА_1 ще під час навчання в школі та в інституті намагалася звернутися до батька, однак він не бажав з нею спілкуватися, матеріально не допомагав.
В подальшому позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність та у відсутність її представника, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутності або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив.
Позивачка та її представник не заперечували проти заочного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, поважності причин неявки суд не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Від третьої особи приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чернишової В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона товаришує з позивачкою. Приблизно рік тому остання зателефонувала їй та сказала, що дізналася про те, що її батько помер два роки тому. Раніше позивачка намагалася встановити контакт з батьком, однак, останній відмовлявся спілкуватися з нею та не допомагав матеріально.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона працювала вчителькою, позивачка в 1988-1990 р.р. навчалася в неї в ЗОШ №26. Свідок спілкувалася з родиною позивачки та жодного разу її батька не бачила. Про смерть батька позивачки їй нічого не відомо.
Вислухавши позивачку та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14 липня 1981 року, виданого Приморським відділом РАЦС м. Жданова, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №597./а.с.9/.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12 квітня 2019 року, виданим повторно Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполі Донецької області, актовий запис №781./а.с.10/.
Відповідно до заяви ОСОБА_1 на ім`я приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чернишової В.В. від 02.10.2019, позивачка просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .
Згідно з постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чернишової В.В. від 03.10.2019 № 768/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначено, що заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , подав спадкоємець першої черги, син померлого, ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після померлого батька, оскільки на момент його смерті був зареєстрований за однією адресою, а саме: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 протягом 6-ти місяців з моменту смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_5 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, разом з батьком зареєстрована не була, тому згідно зі ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину./а.с.12/.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.09.2019, квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_2 /а.с.15/.
Згідно з відповіддю Центрального відділу ДВС міста Маріуполь на ім`я ОСОБА_1 від 21.11.2019, на виконанні у відділі виконавчий документ про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не знаходиться та не надходив./а.с.15/.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що 07.02.2018 до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Чернишової В.В. звернувся ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з довідкою про причини смерті №1106 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , причина смерті не встановлена через гнильні зміни.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 14 січня 2008 року, 1-НО виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 805.
З інформаційної довідки, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 10.01.2018 № 03-07-0106, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 в період з 12.02.2002 по 12.04.2017. Станом на 09.04.2017 за вищевказаною адресою також зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 07.02.2018 №50822715, спадкова справа після померлого ОСОБА_3 не відкривалася.
Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 07.02.2018 №50822731, відкрито спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , номер спадкової справи у реєстрі 61969770, номер у нотаріуса 8-2018, дата заведення 07.02.2018.
05.02.2018 приватним нотаріусом Чернишовою В.В. видана довідка до відома спадкоємця про необхідність надати відповідні документи, необхідні для отримання спадщини.
Згідно з відповіддю Маріупольського бюро технічної інвентаризації на запит приватного нотаріуса Чернишової В.В. від 06.02.2019 №56/02-14, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у МКП «Маріупольське БТІ» право власності не зареєстроване. Надана інформація дійсна станом на 31.12.2012.
Згідно зі свідоцтвом на право власності на житло від 07.02.2008, квартира за адресою АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.02.2018, 1/1 частка квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .
Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 54820078 від 09.02.2018, за параметрами запиту щодо ОСОБА_3 інформація а реєстрі відсутня.
З інформації з Єдиного реєстру боржників від 09.02.2019 вбачається, що за параметрами запиту щодо ОСОБА_3 інформація а реєстрі відсутня.
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.02.2018 №50867534, зареєстровано видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа № 61969770, спадкодавець: ОСОБА_3 , спадкоємець: ОСОБА_2 , спадкове майно: 1/1 частка однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).
У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Статтею 1268 Цивільного кодексу України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України).
Стаття 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Так, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що їй не було відомо про смерть батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполі Донецької області, до весни 2019 року.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У пункті 2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.
Також, вказано, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Крім того, у п. 2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що помилковою є практика судів, які визнають причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними із порушенням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв`язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків.
Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.
Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що їй не було відомо про смерть її батька з квітня 2017 року по квітень 2019 року, а також доказів того, що пропуск шестимісячного строку на прийняття спадщини пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення відповідних дій, у зв`язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.06.2018 по справі № 592/9058/17-ц.
Крім того, згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України у справі № 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року, у справі №6-1486цс15 від 11 листопада 2015 року та у постанові Верховного Суду у справі № 459/295/16ц від 13.12.2018р., якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, оскільки одна ця обставина не має характеру об`єктивної та не є підставою для задоволення позовних вимог.
Інші доводи позову, зокрема, про те, що ОСОБА_2 не повідомив нотаріусу про наявність в померлого дочки ОСОБА_1 не спростовують висновків суду, оскільки це не є причиною пов`язаною з об`єктивними непереборними труднощами для ОСОБА_1 на вчинення дій, подання до нотаріальної контори заяви, для прийняття спадщини у встановлений законом строк.
З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не наведено поважних та достатніх підстав для визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Суд, керуючись ст.ст. 1216, 1220, 1222, 1223, 1261-1265, 1268-1272 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чернишова Вікторія Валеріївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Томілін