ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5646/20 Справа № 2-2957/06 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мироненка Олександра Петровича та старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Погорілого Ростислава Савелійовича, заінтересована особа (боржник) - 194 Понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив: - визнати бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мироненка Олександра Петровича та старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Погорілого Ростислава Савелійовича неправомірною, а саме в частинах: нездійснення заходів з розгляду процесуальної заяви від 07.11.2018 року по суті і неприйняття рішень за цією заявою та за постановою Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області за наслідками розгляду скарги від 26.12.2017 року; порушення строку розгляду процесуальної заяви; нездійснення заходів з надання заявникові процесуальних документів за підсумками розгляду заяви від 07.11.2018 року; нездійснення комплексу заходів з примусового виконання судового рішення; нездійснення контролю начальником відділу ДВС за діями державного виконавця у виконавчому провадженні 2582969; не покладення начальником Відділу ДВС на державного виконавця провести виконавчі дії у порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження»; невиконання начальником Відділу ДВС вимог постанови Управління ДВС ГТУЮ за наслідками розгляду скарги заявника від 26.12.2017 року; нездійснення заходів з направлення звернення до суду з приводу встановлення чи зміни порядку і способу виконання судового рішення; - зобов`язати зазначених осіб здійснити заходи, що перелічені вище, протягом 10 робочих днів з моменту отримання Відділом ДВС рішення суду за цією скаргою; - постановити окрему ухвалу, визнавши наявність з боку цих посадових осіб Новомосковського МР ВДВС порушень закону і недоліків у діяльності у виконавчому провадженні.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мироненка Олександра Петровича та державного виконавця міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Погорілого Ростислава Савелійовича, заінтересована особа - 194 Понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту, - залишено без задоволення (а.с.75-79).
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, задовольнивши вимоги скарги (а.с.87-92).
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2957 від 30 липня 2008 року, виданого 23 листопада 2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області, яким зобов`язано 194-й понтонно мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту провести ремонт житлового та нежитлового приміщення, а також заміну санітарно-технічного обладнання системи опалення та водопостачальних труб квартири АДРЕСА_1 та провести перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги.
28 жовтня 2008 року Апеляційний суд Дніпропетровської області своєю ухвалою роз`яснив своє рішення та зобов`язав відповідача провести ремонт квартири позивача по АДРЕСА_2 , без облаштування вікон, проведення радіофікації, без спорудження автономного опалення, але із спорудженням паро та теплоізоляції перекриття над квартирою позивача.
10 грудня 2012 року до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 373, 217 ЦПК України та ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", направлено заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення. У задоволенні вищезазначеної заяви державного виконавця, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року, відмовлено.
При цьому, в рамках виконавчого провадження, різними державними виконавцями до посадових осіб в/ч НОМЕР_1 , у відповідності до вимог ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" неодноразово були застосовані заходи примусу, а саме:
- 17 жовтня 2012 року винесено постанову державного виконавця про накладення штрафу в сумі 340 грн. за невиконання рішення суду;
- 02 листопада 2012 року винесено постанову державного виконавця про накладення штрафу у подвійному розмірі в сумі 680 грн. за невиконання рішення суду. При цьому боржником цей штраф сплачено;
- 27 листопада 2014 року винесено постанову державного виконавця про стягнення з в/ч НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 1360 грн. Вказану постанову боржником не виконано в зв`язку з відсутністю відповідних кошторисних призначень;
- 26 червня 2015 року від представника боржника з в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 відібрано пояснення, згідно з яким встановлено, що жодні роботи, окрім вже зафіксованих, у квартирі ОСОБА_1 не проводились;
- 04 грудня 2015 року державним виконавцем до правоохоронних органів скеровано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами в/ч НОМЕР_1 .
Після цього, 29 грудня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, однак Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області означена постанова скасована.
01 лютого 2017 року виконавче провадження, відновлено.
Актом державного виконавця від 22 травня 2019 року та 06 грудня 2019 року зафіксовано виконання та не виконання боржником в/ч НОМЕР_1 наступних дій: повністю замінено санітарно-технічне обладнання та систему водопостачальних труб, споруджено паро та теплоізоляцію перекриття над квартирою позивача. Проведено перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги. Система опалення в кв. АДРЕСА_1 на даний час не встановлена. Даний факт пояснюється тим, що представниками в/ч НОМЕР_1 здійснено демонтаж радіаторів опалення з метою проведення профілактичних робіт та перевірки їх цілісності. Встановлення радіаторів опалення не проведено, в зв`язку з письмовою відмовою ОСОБА_1 на проведення таких робіт до 15 квітня 2011 року. Замінена система холодного та гарячого водопостачання на спайках заг. довжиною 32 погонних метра, змішувач у ванній кімнаті. Замінено санітарно-технічне обладнання (унітаз). Ремонт житлових та нежитлових приміщень не виконано, в зв`язку з письмовою відмовою ОСОБА_1 на проведення таких робіт до 15 квітня 2011 року. Шпалери та клей, необхідні для проведення даних робіт знаходяться на зберіганні у ОСОБА_1 з квітня 2010 року. Сплачено на користь ОСОБА_1 5000 грн.
Таким чином, 06 грудня 2019 року, керуючись п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої також подана суду.
22.03.2018 року начальник Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_1 надіслав відповідь про результати розгляду його заяви, у відповідності до якої стягувачу роз`ясненої його право звернутися до суд із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення в частині зміни системи опалення (а.с. 5, 6).
Натомість, 07.11.2018 року стягувач у виконавчому провадженні звернувся до начальника Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо ініціювання вирішення питання про встановлення чи зміни порядку і способу виконання судового рішення, у відповідності до ч.2 ст. 7 ЗУ № 4901 від 05.06.2012 року. Така заява стягувачем подана, в порядку нагадування необхідності повідомлення про стадію виконання зобов`язання його вимоги, про яке йшлося у листі від 09.02.2018 року (а.с. 7).
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що стягувач наполягає на обов`язку державного виконавця ініціювати подачу до суду заяви про встановлення зміни порядку і способу виконання рішення, в чому не обмежений і сам ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
У відповідності до ч.1-3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч.1 ст. 435). Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч.2 ст. 435). Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст. 435).
Лист начальника Управління юстиції у Дніпропетровській області містить посилання на те, що Головне управління зобов`язало державного виконавця, відповідно до п.10 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 рок) звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення в частині зміни системи опалення (а.с. 6).
В свою чергу, у відповідності до ч.3 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Таким чином, системний аналіз процесуальної норми закону щодо зміни порядку, способу виконання рішення суду (ст. 435) у сукупності з правами та обов`язками державного виконавця, визначених у ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», з дотриманням ч.3 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», дають суду підстави дійти до висновку про обов`язок державного виконавця звернутися до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, у разі наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.
Між тим, аналіз цих же норм процесуального закону та Закону України «Про виконавче провадження» надають право стороні виконавчого провадження звертатися до суду з аналогічними вимогами щодо встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, в чому не обмежений і сам ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Здійснивши належний правовий аналіз вищенаведених норм законодавства, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про те, що з огляду на постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження від 06.12.2019 року, суд не вправі зобов`язувати державного виконавця звертатися до суду з відповідною заявою після закінчення виконавчого провадження.
Колегія суддів також звертає увагу, що суду не подано належних та допустимих доказів про те, що не звернення державного виконавця з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, порушує права самого стягувача на звернення до суду з такими ж вимогами.
Доводи апеляційної скарги заявника про те, що судом в описовій частині не вбачається викладення мотивованих заперечень проти скарги, зазначення заяв, клопотань сторін по справі, не зважаючи на те, що заяви, клопотання з боку скаржника мили місце у змісті скарги - підлягають відхиленню, оскільки такі процесуальні порушення не є підставою для скасування судового рішення в розумінні положень ст.376 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги заявника зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, однак таких висновків не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Судді: