__________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3257/15-ц
Провадження № 2/947/1093/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представників сторін - адвокатів Сіржант Ю.В., Попової С.Ю., Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину та договорів з відчуження недійсними,-

Встановив:

У березні місяці 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами ухвалити судове рішення про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Третьою державною нотаріальною конторою м.Одеси 18 травня 2011 року на ім`я ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , стверджуючи, що свідоцтво порушує її - позивача право на спадщину, що відкрилась після смерті батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач також вимагала визнати недійсним договір відчуження квартири, укладений відповідачами після отримання свідоцтва про право на спадщину та скасувати записи про державну реєстрацію прав, зроблені посадовими особами відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі оскаржуваних свідоцтва про право на спадщину і договору відчуження.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 02.04.2015 року справу за позовом ОСОБА_1 прийнято до провадження і справу призначено до підготовчого судового засідання.

На стадії підготовчого судового засіданні судом за клопотанням сторони позивача були витребувані письмові докази: з Третьої Одеської державної нотаріальної контори - копії спадкової справи до майна ОСОБА_5 , з КП «БТІ» - копії реєстраційної справи на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 15.06.2015 року провадження по справі було зупинено за клопотанням сторони відповідача до набрання законної сили Заочного рішення Київського райсуду м.Одеси від 08.02.2012 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.12.2019 року суд відновив провадження по справі і призначив справу до розгляду в судовому засіданні, тому як 19.11.2019 року постановою Одеського апеляційного суду заочне рішення Київського райсуду м.Одеси від 08.02.2012 року залишено без змін.

19.12.2020 року справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (2-3803/11) витребувана Верховним Судом України , яким відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського райсуду і постанову Одеського апеляційного суду.

У зв`язку з неявками сторони відповідача по справі оголошувалась перерва.

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 25.05.2020 року суд залучив до участі по даній справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 - власника квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04.102011 року.

27.05.2020 року - представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Попова С.Ю. надала відзив на позов, а 14.07.2020 року - заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 .

В сьогоднішньому судовому засіданні представник позивача - адвокат Сіржант Ю.В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Попова С.Ю. позов не визнала і підтримала клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 і третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 до суду не з`явились, відзивів, пояснень на позов ОСОБА_1 суду не надали, про дату, час і місце слухання справи сповіщались судом відповідно до вимог закону за місцем реєстрації неодноразово.

Суд вислухав представників сторін, вивчив матеріали справи і встановив наступне.

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцеві на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 вересня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (а.с.91). У встановлені законом строки до нотаріуса заяви про прийняття спадщини надали: ОСОБА_2 (заява 28.09.2010 року) - дружина померлого; ОСОБА_1 (заява від 23.11.2010 року) - дочка померлого; ОСОБА_3 (заява від 24.01.2011 року) - дочка померлого . На заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_3 нотаріус направила листи, в яких виклала перелік документів, необхідних для оформлення свідоцтва про право на спадщину. 10.02.2011 року ОСОБА_3 повідомила нотаріуса про наявність в провадженні Київського райсуду м.Одеси справи за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (факту родинних відносин ОСОБА_3 і ОСОБА_5 ). Рішенням Малиновського райсуду м.Одеси від 28 квітня 2011 року заяву ОСОБА_3 задоволено, встановлено, що ОСОБА_3 є рідною донькою ОСОБА_5 (а.с.67-69). 18.05.2011 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повторно надали до нотаріуса заяву про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 (а.с.70) і в той же день - 18 травня 2011 року державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. оформила і видала ОСОБА_2 і ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 - кожній на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.83,85). 19.07.2011 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 продали вказану квартиру ОСОБА_6 (а.с.97), а 04 жовтня 2011 року ОСОБА_6 продала цю квартиру ОСОБА_4 (а.с.99).

ОСОБА_1 до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення звернулась у грудні 2010 року. ОСОБА_2 заяву ОСОБА_1 не визнала, тому ухвалою суду від 22 березня 2011 року заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду з підстав наявності спору про право. У період оформлення відповідачами права на спадщину і продажу спадкової квартири на розгляді Київського райсуду м.Одеси з 26 квітня 2011 року перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання батьківства. У зв`язку з чисельними неявками відповідачів до судових засідань і неотриманням судових повісток суд постановив Заочне рішення по справі за позовом 08.02.2012 року, яким встановив, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_5 . Суд також зобов`язав Відділ реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Одеси внести зміни до актового запису про народження № 280, зробленого 29 січня 1986 року на ім`я ОСОБА_1 і зазначити в графі «батько» відомості про ОСОБА_5 . Після виконання рішення суду щодо внесення змін в актовий запис про народження, ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька і довідалась , що спадщину оформлено тільки на двох спадкоємців. Представник позивача пояснив в судовому засіданні, що позивач намагалась вирішити питання прийняття спадщини з відповідачами - такими ж спадкоємцями, як і вона, але відповідачі уникали від спілкування, а після заяви ОСОБА_3 про відсутність у неї - ОСОБА_1 - прав на спадщину, позивач у березні 2015 року звернулась до суду за захистом порушеного права. В травні 2015 року ОСОБА_3 почала оскаржувати рішення Київського райсуду м.Одеси від 08.02.2012 року. Постановою Верховного Суду від 01.06.2020 року заочне рішення Київського райсуду м.Одеси і постанова Одеського апеляційного суду по справі за №2-3803/11 залишені без змін.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ч.2 ст.1223 ЦК України «у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом….право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК».

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

В ході розгляду справи достовірно встановлено, що право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 мають спадкоємці першої черги: ОСОБА_2 - дружина спадкодавця, ОСОБА_3 - донька спадкодавця і ОСОБА_1 - донька спадкодавця.

18.05.2011 року (у день надання повторної заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину) нотаріусом оформлено і видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я двох спадкоємців, чим порушено право на спадщину третьої спадкоємиці - ОСОБА_1 .

Діючим Законом України «Про нотаріат» не передбачено можливості скасування нотаріусом виданого ним попередньо свідоцтва. А видати ще одне свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 за умови, коли спадщина розподілена виключно між двома іншими спадкоємцями, теж не виявляється можливим.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 18.05.2011 року нотаріусом Різой Н.В. Третьої одеської державної нотаріальної контори (зареєстровані в реєстрі №3-600 і № 3-602) підлягають визнанню недійсними.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою саме ефективного захисту прав особи. Ефективний захист прав спадкоємця можливий лише за умови, коли разом із поновленням його порушених прав не порушуються права інших спадкоємців.

Як убачається з матеріалів справи відповідачам було відомо про право позивача ОСОБА_1 на право на спадщину, що відкрилась після смерті батька, але вони реалізували свої права на спадщину без врахування прав ще одного спадкоємця. Оскільки у даному випадку частки спадкоємців у праві на спадщину є рівними і кожен має право на 1/3 частину спадщини, а виправлення в існуючі свідоцтва не є можливим внести, суд визнає їх недійсними.

Щодо вимог позивача про визнання недійсним договору з відчуження квартири і скасування записів про державну реєстрацію прав, зроблені посадовими особами відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, суд зазначає наступне:

Єдиною правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Позивач не надала до суду постанову нотаріуса про відмову в оформленні свідоцтва про право на спадщину на її - ОСОБА_1 - ім`я. За таких обставин позивач не позбавлений права на звернення у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримання відповідного нотаріального свідоцтва. З огляду на викладене вимога про визнання угоди про відчуження спадкової квартири є безпідставною і не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Рішення суду про визнання недійсним договору, свідоцтва про право на спадщину (та інше) не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. У разі визнання недійсним договору, свідоцтва про право на спадщину, що стали підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки за чинним Цивільним кодексом України право власності виникає з моменту його реєстрації (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 року по справі за №909/968/16).

Таким чином, не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо скасування записів про державну реєстрацію прав.

Керуючись ст.ст.259,263-265 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину та договорів з відчуження недійсними задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 травня 2011 року, видане державним нотаріусом Різой Наталією Вікторівною Третьої одеської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_3 по спадковій справі №1093/2010, зареєстроване в реєстрі за №3-600.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 травня 2011 року, видане державним нотаріусом Різой Наталією Вікторівною Третьої одеської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 по спадковій справі №1093/2010, зареєстроване в реєстрі за №3-602.

В іншій частини позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Дата виготовлення повного тексту судового рішення - до 17.07.2020 року.

Суддя Калашнікова О. І.