Справа № 953/8786/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Божко В.В.
за участю секретаря Андрющенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -
03.06.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те,, що ОСОБА_2 є її сином і через перебування у постійному наркотичному стані він часто вчиняє з нею бійки, розрушає все в будинку, поводить себе неадекватно та агресивно. За вказаних обставин, з метою захисту своїх прав та прав дитини вимушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно чоловіка в порядку ст. 350-1 ЩІК У країни.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.06.2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду.
Заявниця до судового засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Зацікавлена особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами.
Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином заявниці ОСОБА_1 .
Згідно копії термінового забороненого припису стосовно кривдника серії АА № 011537 від 26.05.2020 року, складеного ДОП Московського ВП ГУНП в Харківській області стосовно ОСОБА_3 у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 , вжито заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 26.05.2020 року по 05.06.2020 року /а.с. 4/.
Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до ч.1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.
Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
За п.9 ч.1 ст.1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Відповідно до пунктів 3, 14, 17 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).
Суд, перевіривши доводи, викладені заявником в обґрунтування викладених ним вимог, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності, вважає, що заява про видачу обмежувального припису є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.
Аналіз фактичних обставин справи, взаємовідносин, що склалися між матір`ю та сином, свідчить про наявність підстав для вжиття заходів тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямованих на забезпечення безпеки постраждалої особи, визначених Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,13, 196 - 200, 259, 260, 350-1 350-6 ЦПК України, статтею 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», -
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає: АДРЕСА_2 , перебування в місці спільного проживання з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресом: АДРЕСА_3 , строком на 6 (шість) місяців.
Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.
Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони:

Заявник - ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Зацікавлена особа - ОСОБА_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: не відомий.

Суддя - В.В. Божко