Справа № 539/1566/20
Провадження № 2/539/769/2020
27 липня 2020 року Лубенський міськрайонний суд
в складі: головуючого - судді Даценка В.М.,
секретаря - Джадан І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лубнах цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.
В позові вказала, що 14.08.2001 року у ОСОБА_3 вона придбала гараж АДРЕСА_1 .
Через деякий час після оформлення договору купівлі-продажу гаража, ОСОБА_3 повідомила їй, що земельна ділянка, площею 0,0022 га, яка знаходиться під гаражем приватизована і на неї мається Державний акт.
ОСОБА_3 передала їй Державний акт на землю і пообіцяла у найближчий час оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки.
У зв`язку з тим, що вона людина похилого віку, а також з існуванням певних життєвих проблем, не оформила договір купівлі-продажу земельної ділянки, а коли вирішила це зробити, то дізналась, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадкоємцем ОСОБА_3 являється її онук - відповідач ОСОБА_2 , який 15.06.2007 року успадкував майно, зокрема квартиру АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 .
Вона вважає, що при оформленні договору купівлі-продажу гаража, до неї повинно було перейти право власності і на земельну ділянку, на якій розташований гараж.
В даний час вона має намір продати належний їй гараж, однак, по причині того, що земельна ділянка під гаражем рахується за ОСОБА_3 , не може цього зробити.
Позивач, враховуючи уточнення до позовних вимог, прохає суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, розміром 0,0022 га, розташовану під приміщенням гаража в гаражному товаристві «Зірка» в АДРЕСА_3 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, звернулась до суду із заявою щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 14.08.2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Галич Н.М. (а.с.7), позивач ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 гараж АДРЕСА_1 в кооперативі «Зірка».
Зі слів позивача, на момент придбання вищевказаного гаража їй не було відомо, що земельна ділянка, на якій розташований придбаний нею гараж, приватизована.
Так, в матеріалах справи мається Державний акт про право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №004581 (а.с.8), виданий на ім`я ОСОБА_3 25.07.2000 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.2000 року АБМ №365094 на земельну ділянку, площею 0,0022 га, що розташована в АДРЕСА_3 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1 , виданого державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори 20.07.2000 року, ОСОБА_3 отримала у спадщину від померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4 гараж АДРЕСА_4 та приватизовану земельну ділянку, площею 0,0022 га для гаражного будівництва (а.с.6).
Як вбачається з відповіді на запит державного нотаріуса Другої Лубенської державної нотаріальної контори в порядку заміщення нотаріуса Першої Лубенської державної нотаріальної контори №115/01-16 від 20.05.2020 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 і після її смерті у Першій Лубенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №532/2006 на підставі заяви онука спадкодавці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 15.06.2007 року Першою Лубенською державною нотаріальною конторою Паровому І.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 . Інші заяви про прийняття чи відмову від спадщини відсутні (а.с.9).
Відповідно до частин першої та другої статті 377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).
Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.
Статтею 328 ЦК України встановлюються принципові засади набуття права власності. Ними є передусім відкритість (невичерпність) переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-якій спосіб, що не суперечить закону. Зокрема, найбільш поширеною підставою набуття права власності є правочин. Інші перелічені у главі 24 ЦК підстави набуття права власності деталізують вказане загальне правило. Не менш важливою є й презумпція законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є власником гаража на підставі договору купівлі-продажу, то згідно вищевикладених правових норм набула право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй нерухоме майно.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.12.2019 року по справі № 364/515/19.
При таких обставинах, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку.
Оплату судових витрат взяла на себе позивач і не прохав стягувати з відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 263, 265, 280 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ) про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, розміром 0,0022 га, розташовану під приміщенням гаража в гаражному товаристві «Зірка» в АДРЕСА_3
Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення - за його письмовою заявою, поданою протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко