Справа № 487/7738/19
Провадження № 2/487/585/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Рурич І.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/7738/19, за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

17.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яким просив визнати недійсним з моменту укладення Договір про відступлення прав вимоги від 18.10.2018 року в частині відступлення прав вимоги за Кредитним договором від 30.05.2008 року, №02-20-aisp-2008, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він являється поручителем у вищезазначеному кредитному договорі у відповідності до Договору поруки від 30.05.2008 року. Зазначив, що при укладенні оскаржуваного договору відступлення прав вимоги були порушені його права споживача, оскільки про наявність договору відступлення прав вимоги йому стало відомо лише у вересні 2019 року після одержання поштою постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2019 року, зі змісту якої вбачається, що стягувачем являється ТОВ «Вердикт Капітал». До того ж наголосив, що при укладенні спірного договору про відступлення прав вимог, ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» не було визначено у Кредитному договорі від 30.05.2008 року, №02-20-aisp-2008 повноваження банку щодо передачі своїх прав та обов`язків третім особам. Акцентував увагу на тому, що ТОВ «Вердикт Капітал» не набуло статусу фінансової установи та як наслідок не мало повноважень на укладення спірного договору. Окрім того повідомив, що спірний договір не містить ціни та не чіткого обумовлює обсяг прав, які переходять до нового кредитора. Наголосив на тому, що спірний договір підписаний неповноважною особою від імені ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а саме ОСОБА_3 , а не особою уповноваженою на ліквідацію Ірклієнко Ю.П. Підсумував, що на його думку, спірний договір не відповідає положенням ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

16 грудня 2019 року до суду надійшли відзиви на позовну заяву представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» Радченко В.Ю., якими вона заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування позиції зазначила, що ОСОБА_1 не являється стороною оскаржуваного договору, оскільки Договір про відступлення прав вимоги від 18.10.2018 року укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал». Наголосила на тому, що при відступленні прав вимоги сторонами договору було здійснено договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору; відступлення прав вимоги відбулося шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором, при цьому, форма договору факторингу і правочину з якого виникло зобов`язання однакові. До того ж, повідомила, що при укладенні спірного договору обсяг прав та обов`язків кредитних зобов`язань ОСОБА_1 не змінився. Посилалася на те, що ОСОБА_1 мав право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання йому доказів на підтвердження переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З огляду на наявну в матеріалах позовної заяви копію договору відступлення, ОСОБА_1 відомо про перехід прав до нового кредитора. У відповідь на посилання позивача про відсутність обсягу повноважень у ТОВ «Вердикт Капітал» необхідних для укладення спірного договору, зазначила, що факторинг є фінансовою послугою. З огляду на зазначене, ТОВ «Вердикт Капітал» являється фінансовою установою, видом діяльності якої є надання фінансових послуг (факторинг). На підтвердження даної обставини представником відповідача було надано копію Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Вердикт Капітал». На аргумент позивача щодо наявності рішення суду, яке перебуває на примусовому виконанні, наголосила на тому, що дана обставина не являється перешкодою для реалізації спірного Договору відступлення прав вимоги.

Окрім того, 16 січня 2020 року до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» Радченко В.Ю., яким вона просила відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було проведено електроні торги, за результатами яких було складено протокол, який був підписаний переможцем аукціону, а саме, повноважною особою ТОВ «Вердикт Капітал». На підставі даного протоколу було укладено оскаржуваний договір про відступлення прав вимоги. Наголосила на тому, що процедуру проведення електронних торгів не було оскаржено, тобто протокол підписаний повноважними особами являється чинним. Окрім того зазначила, що саме протокол електронного аукціону послугував підставою для укладення Договору відступлення прав вимоги. До того ж зазначила, що Регламент роботи електронної торгової системи регулює процедуру проведення електронних торгів, а відтак не кореспондується з ст. 203 ЦК України, яка регламентує загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Стосовно посилань сторони позивача на підписання Договору про відступлення права вимоги від імені ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не повноважною особою, а саме, ОСОБА_3 повідомила, що дана особа діяла на підставі Довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю., зареєстрованої в реєстрі за №192. Більш того, Договір про відступлення права вимоги за договором застави (завірений нотаріально), який і в той самий день укладений Договір про відступлення права вимоги, що свідчить про перевірку повноважень ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., який посвідчував договір.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представники відповідачів в призначене судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином. Про причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого являється ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №02-20-aisp-2008.

Пунктом 5.1 даного договору визначено, що забезпечення виконання зобов`язання за цим Договором є: застава автомобіля TOYOTA RAV4, 2008 року, № кузова НОМЕР_1 , що належить Позичальнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого ММРЕВ УДАІ в УМВС в Миколаївській області, 30 травня 2008 року та порука ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 07.09.2017 року по справі №487/1539/16-ц змінено рішення Заводського районного суд м. Миколаєва від 15.05.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за договором від 30 травня 2008 року у загальному розмірі 1 137 275 грн. 49 коп. (один мільйон сто тридцять сім тисяч двісті сімдесят п`ять гривень сорок дев`ять копійок), з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 18223,29 дол. США., що в гривневому еквіваленті складає 393837,64 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 11668,67 дол. США., що в гривневому еквіваленті складає 252180,67 грн., сума строкової заборгованості по відсоткам - 334,63 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 7231,95 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 2366,85 дол. США., що в гривневому еквіваленті складає 51151,83 грн.; пеня - 432873грн.40коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відшкодування судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 17134грн.89коп. в рівних частках з кожного - по 8567грн.45коп. (вісім тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень вісімдесят дев`ять копійок).

На виконання вищезазначеного рішення, Заводським районним судом м. Миколаєва 25.10.2017 року видано виконавчий лист №487/1539/16-ц.

04.02.2010 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Вердикт Капітал» серії ФК№249 від 04.02.2010 року, , яким зареєстровано ТОВ «Вердикт Капітал» як фінансову установу відповідно до Розпорядження комісії №97 від 04.02.2010 року за реєстраційним номером №13102461.

Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2018-09-06-000016-b від 01.10.2018 року переможцем лоту №F07GL29290 стало ТОВ «Вердикт Капітал», де власником активів являвся ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», оператором електронних торгів ТОВ «Держзакупівлі.Онлайн». Ціною продажу лоту визначено 684884,86 грн. Даний протокол підписано уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Іраклієнко Ю.П.

18.10.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги. Пунктом 1 цього договору визначено, що Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та поручителів зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи право вимоги правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначеному даним Договором.

У відповідності до п. 2 Договору про відступлення прав вимоги за даним договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за Основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

Пунктом 4 Договору про відступлення права вимоги сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 684884,68 грн.

На виконання вищезазначеного пункту, 18.10.2018 року ТОВ «Вердикт Капітал» було перераховано на рахунок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в сумі 684884,68 грн., про що свідчить платіжне доручення №1 від 18.10.2018 року.

Витягом із Додатку№1 до Договору про відступлення права вимоги від 18.10.2018 року підтверджується перехід права вимоги від 18.10.2018 року підтверджується перехід права вимоги за Кредитним договором від 30.05.2008 року, №02-20-aisp-2008, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 .

Окрім того, згідно Реєстру договорів поруки, права вимоги за якими відступається визначено поручителя ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

У статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Таким чином, у ЦК України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

Згідно зі статтями 512-518 ЦК України учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Разом з тим, із частини першої статті 1077 ЦК України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - це будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом, на його думку, порушених прав, не лише як споживач банківських послуг, а й як боржник за виконавчим документом, виданим на виконання рішення суду, оскільки заміна кредитора з фінансової установи - банку (ПАТ «Банк Фінанси та кредит») на іншу юридичну особу - ТОВ «Вердикт капітал», а також перехід до останнього права вимоги за Кредитним договором №02-20-aisp-2008 від 30 травня 2008 року за яким ОСОБА_1 являється поручителем, що позивач є зацікавленою особою та має право на оспорення цього правочину. Чим спростовуються твердження сторони відповідача на неналежність позивача у справі.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частини перша та друга статті 203 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до вимог статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами підприємцями.

Пунктом 11 частиною першою статті 4 вказаного Закону фінансовими вважаються такі послуги, зокрема, факторинг.

Частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Згідно з Договором про відступлення прав вимоги від 18.10.2018 року ТОВ «Вердикт капітал» має статус фінансової установи та внесено до Державного реєстру фінансових установ України за реєстраційним номером 13102461, що підтверджується наявним в матеріалах справи Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК №249, від 04.02.2010 року.

Вказане свідоцтво про реєстрацію ТОВ «Вердикт капітал» як фінансової установи видано

в установленому законом порядку, на підставі розпорядження від 04.02.2010 року, №97 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Отже, ТОВ «Вердикт капітал» є фінансовою установою, яка має право надавати фінансові послуги з факторингу.

Невідповідність спірного правочину вимогам чинного законодавства та порушення прав ОСОБА_1 при укладенні Договору про відступлення прав вимоги від 18.10.2018 року в частині передачі прав вимоги за кредитним договором, у якому поручителем є позивач, судом не встановлено.

Посилання сторони позивача на укладення Договору про відступлення прав вимоги від 18.10.2018 року від імені ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» неповноважною особою, а саме, ОСОБА_3 , спростовується тим, що при складанні Протоколу електронного аукціону №UA-EA-2018-09-06-000016-b повноваження від імені банку здійснювалися уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнко Ю.П., що цілком узгоджується з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 року, №993.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 60), Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-б) про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В.Щербина