16.07.2020 Справа № 363/552/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Скотаренко В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого, зазначив, що 27.02.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було видано виконавчий напис № 697, згідно якого було запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь «Приват Банку» не сплачену в строк заборгованість, що виникла по договору приєднання № К3А1AD40308449 від 04.07.2011 року, в розмірі 89 860, 58 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 37 280, 90 грн., заборгованість за відсотками - 10 225, 92 грн., заборгованість з комісії - 2 514, 34 грн., заборгованість з пені 39 839, 42 грн. Строк за який проводиться стягнення - 1957 днів, а саме: з 04.07.2011 року по 11.11.2016 року. Згідно копії заяви стягувача від 30.06.2017 року, адресованої до Вишгородського відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження, в якій міститься посилання на виконавчий напис № 697 сума заборгованості визначена у розмірі 91 310, 58 грн., а у відповідності до листа надісланого відповідачем позивачу заборгованість станом на 14.01.2019 року перед банком становить 152 823, 24 грн. Позивач вважає даний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії. Так, у порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, визначений банком, є безспірним. Зазначена банком сума заборгованості у заяві про вчинення виконавчого напису є виключно відображенням одноособових арифметичних розрахунків банку та сама по собі не може свідчити про таку безспірність. Відповідачем не надано приватному нотаріусу належних доказів, які б підтверджували наявність заборгованості взагалі, її розмір та безспірність. На підставі викладеного просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27.02.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 697 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором К3А1AD40308449 від 04.07.2011 року у розмірі 89 860, 58 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 37 280, 90 грн., заборгованість за відсотками - 10 225, 92 грн., заборгованість з комісії - 2 514, 34 грн., заборгованість з пені 39 839, 42 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача до суду не з`явилася, подала до суду відзив, згідно якого просила суд розглянути справу за відсутності представника відповідача, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Крім того, зазначила, що на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» № 2210-VІІІ найменування юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк» було змінено на АК КБ «ПриватБанк». Відповідно до укладеного між сторонами Договору № К3А1AD40308449 від 04.07.2011 року, ОСОБА_1 04.07.2011 року отримав кредит у розмірі 55 706,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.07.2016 року. В забезпечення виконання умов договору № К3А1AD40308449 від 04.07.2011 року укладений договір застави рухомого майна від 05.07.2011 року та передано в заставу автомобіль. У порушення умов договору позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого договором, суму кредиту й не сплатив проценти за користування кредитним лімітом, що підтверджується розрахунком боргу, котрий наявний в матеріалах справи, а також випискою по рахунку НОМЕР_1 , що зазначений в кредитному договорі. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог п.2 Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: оригінал кредитного договору, котрий складається з договору, що наданий нотаріусу, договір приєднання № К3А1AD40308449, додатку до кредитного договору № К3А1AD40308449, Умов та Правил надання банківських послуг й Тарифів Банку, що розміщені на загальнодоступному офіційному сайті Відповідача, засвідчена стягувачем виписка-розрахунок з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, вимога про усунення порушень, доказ направлення вимоги позичальнику. Таким чином, виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. Заборгованість по договору № К3А1AD40308449 від 04.07.2011 року, виникла 30.04.2013 року, позивачем здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитним договором й останній платіж був здійснений 10.01.2017 року відповідно розрахунку про заборгованість та виписки порахунку НОМЕР_1 , й строк дії договору до 01.07.2016 року. Виконавчий напис вчинений 27.02.2017 року й стягнуто заборгованість по 11.11.2016 року. Отже, з урахуванням переривання строку шляхом часткової оплати позивачем боргу відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за період з 04.07.2011 року по 11.11.2016 року, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5, вчинив виконавчий напис.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судові засідання не з`являлася, подавав до суду заяви в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Суд вбачає за необхідне визначити належним відповідачем у справі АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку зі зміною найменування юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначив представник відповідача у відзиві на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що27.02.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 697, посилаючись на ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку 29.06.1999 № 1172.

За цим написом нотаріус пропонує стягнути заборгованість на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» із ОСОБА_1 за кредитним договором № К3А1AD40308449 від 04.07.2011 року в розмірі 89 860, 58 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 37 280, 90 грн., заборгованість за відсотками - 10 225, 92 грн., заборгованість з комісії - 2 514, 34 грн., заборгованість з пені 39 839, 42 грн. Строк за який проводиться стягнення - 1957 днів, а саме: з 04.07.2011 року по 11.11.2016 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1450,00 грн. (а.с. 9).

24 липня 2017 року державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС Булавчик Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого напису.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок від 22.02.2012 № 296/5).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком від 29.06.1999 № 1172.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - після спливу тридцяти днів з моменту надісланої письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядок від 22.02.2012 № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 1 Переліку від 29.06.1999 № 1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вказана правова позиція також викладена у Постанові Верховного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі та встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи взагалі існувала заборгованість та в якому розмірі, чи існують невирішені по суті спори щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається. як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з виконавчого напису, приватний нотаріус пропонує стягнуту заборгованість у розмірі 89 860, 58 грн., в той же час звертаючись до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження просить стягнути заборгованість у розмірі 93 310, 58 грн. згідно виконавчому напису, про стягнення і яких зазначається державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2017 року.

Разом з тим, як вбачається з листа, представника відповідача, адресованого позивачу, останній повідомляє про наявність заборгованості перед банком у розмірі 152 823, 24 грн. станом на 14.01.2019 року.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що нотаріус не дотримав умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5,передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору після спливу тридцяти днів з моменту вчинення відмітки іпотекодавцем на письмовому повідомлені про його отримання або відмітки поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення за адресою, вказаною в договорі застави, та з урахуванням вимог п. 114 Правил надання послуг поштового зв`язку боржник вважається належним чином повідомлений, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, а також не було враховано, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що суперечить статті 88 Закону України «Про нотаріат». При вчиненні виконавчого напису застосована може бути тільки давність, установлена законом.

Крім того, доказів надсилання позивачу повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень матеріали справи не містять, та не спростовано зворотне представником банку.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається. як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник відповідача в судове засідання не з`явися, направив на адресу суду лише відзив на позовну заяву, будь-яких доказів, щодо доводів викладених у відзиві суду не надав, тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а кредитор набуває права на стягнення заборгованості шляхом звернення до суду.

З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, у розмірі 840,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих - написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем 27 лютого 2017 року за реєстровим № 697, про пропозицію стягнення на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № К3А1AD40308449 від 04.07.2011 року в розмірі 89 860 гривень 58 копійок за період з 04.07.2011 року по 11.11.2016 року.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄРДПОУ 14360570).

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович (01001, м. Київ, вул. Лютеранська, 3 оф. 31).

Суддя І.Ю. Котлярова