Єдиний унікальний номер 722/1321/19
Номер провадження 2/722/36/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Побережної О.Д.

з участю секретаря судового засідання Кушнір І.В.

а також в режимі відеоконференції представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни цивільну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області до ОСОБА_2 та державного реєстратора Новодністровської міської ради Дзюбенко Христини Петрівни про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2019 року начальник Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області Ватаманюк Ю. через поштове відділення звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та державного реєстратора Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Посилається на те, що з доповідної записки начальника міжміського управління у Сокирянському районі та м.Новодністровськ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, став відомий факт, що 31.08.2016 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31175869 від 31.08.2016 року зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку державної форми власності площею 5,0 га (кадастровий номер :06:001:0620), яка знаходиться на території Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Згідно державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею серії Б НОМЕР_1 000005 від 23.02.1992 року, дана земельна ділянка надана у довічне успадковуване володіння відповідачу ОСОБА_2 .

Зазначає що рішенням Конституційного суду України від 22.09.2005 року по справі №1-17/2005 встановлено, що Земельний кодекс України в редакції від 13 березня 1992 року (2196-12) закріпив право колективної і приватної власності громадян на землю, зокрема право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства із земель, що перебувають у державній власності, земля надавалася у постійне користування (без заздалегідь установленого строку), а для городництва, сінокосіння, випасання худоби, ведення селянського (фермерського) господарства - у тимчасове користування (короткострокове - до трьох років і довгострокове - від трьох до двадцяти п`яти років). Однак, чіткого розмежування випадків, коли земельні ділянки можуть надаватися у користування для ведення селянського (фермерського) господарства, а коли в оренду, в цьому кодексі не здійснено. Зокрема, у даному рішенні Конституційного суду України зазначено, що це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір, забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь-якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з не переоформленням правового титулу.

Пунктом 81-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 встановлено, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови наявності відповідних відомостей про зареєстровані права в Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, що заявляє свої права.

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, якщо такі права набуті згідно з рішенням органу влади чи органу місцевого самоврядування, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 07.12.2015 року №НВ-015 у загальних відомостях про земельну ділянку форма власності на земельну ділянку площею 5,0000 га (кадастровий номер :06:001:0620) значиться як - державна власність.

Таким чином, вважає, що в результаті протиправних дій відповідачів відбулось фактичне вилучення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5 га з державної власності та її переведення у приватну власність.

Просить скасувати рішення, прийняте державним реєстратором Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31175869 від 31.08.2016 року на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства площею 5,0 га (кадастровий номер :06:001:0620) за ОСОБА_2 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник під час судового розгляду позовні вимоги не визнали та просять відмовити у їх задоволенні. Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що право володіння земельною ділянкою площею 5,0 га (кадастровий номер :06:001:0620) ним набуте на законних підставах та у встановленому законом порядку. Ніяких протиправних дій з його сторони не було вчинено, оскільки при першій реєстрації права та видачі витягу з ДЗК про земельну у загальних відомостях про земельну ділянку зазначена форма власності державна, а у графі вид права - право постійного користування, та в інформації про власників (користувачів) зазначений ОСОБА_5 , а потім в 2015 році були внесені зміни в реєстрації земельної ділянки, відповідно до яких у загальних відомостях про земельну ділянку зазначена форма власності державна, а у графі вид права - право власності, та в інформації про власників (користувачів) зазначений ОСОБА_2 , що свідчить про те, що органи державного земельного кадастру самостійно внесли зміни в державному земельному кадастрі та за ним було закріплено право власності, а не право постійного користування, яке не можна ототожнювати з правом довічного успадковуваного володіння, оскільки останнє має інший правовий режим. Відповідний титул («право довічного успадковуваного володіння земельними ділянками») відрізнявся від іншого титулу - права постійного користування. Ці титули були згадані у Земельному кодексі Української PCP від 18.12.1990 року (у первісній редакції) як різні явища одного порядку (окремі титули). Постійне користування не було поняттям, загальним по відношенню до права довічного успадковуваного володіння, йшлося про різні правові конструкції, різні речові права. Тому застосовувати правила про постійне користування до відносин щодо права довічного успадковуваного володіння землею жодних підстав немає.

Відповідачка - державний реєстратор Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. у судовому засіданні спочатку визнавала позовні вимоги, пояснюючи тим, що нею було неправильно прийнято рішення про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31175869 від 31.08.2016 року на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства площею 5,0000 га (кадастровий номер :06:001:0620) за ОСОБА_2 , оскільки поданий ним державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею серії НОМЕР_2 000005 від 23.02.1992 року не був належним документом для підтвердження права приватної власності на дану земельну ділянку за відповідачем. Крім того, нею неправильно було зазначено у реєстрі форму власності «державна», а у витягу «приватна». Вона не пам`ятає зміст заяви, з якою звернувся відповідач ОСОБА_2 для проведення державної реєстрації земельної ділянки, але дану заяву було зареєстровано як заява про реєстрацію права вланості. Її помилка полягає у тому, що вона повинна була зареєструвати належність відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки не на «праві власності», а як «інше речове право».

16.07.2020 року під час проведення судового розгляду державний реєстратор Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що вона не може бути належним відповідачем по справі (не має статусу фізичної або юридичної особи).

Заслухавши учасників судового розгляду та надані ними пояснення, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням №4 восьмої сесії ХХІ скликання Михалківської сільської ради народних депутатів було надано згоду на створення селянського (фермерського) господарства відповідачу ОСОБА_2 , а також зазначено прохання до районної ради народних депутатів щодо виділення земельної ділянки площею 5 га у довічне успадковуване володіння ОСОБА_2 .

Згідно копії тимчасового державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею серії НОМЕР_2 000005 від 23.02.1992 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015 від 07.12.2015 року, судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 було надано у довічне успадковуване володіння 5,0 га землі в межах згідно з планом землеволодіння для ведення селянського (фермерського) господарства.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку номер НВ-015, відділом Держземагенства у Сокирянському районі Чернівецької області 13.08.2015 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 5 га, кадастровий номер :06:001:0620, яка розташована за адресою: с.Михалкове Сокирянського району Чернівецької області, цільового призначення 1.5 "землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства". При цьому, у графі форма власності зазначено "Державна власність", а у відомостях про право власності/право користуванні зазначено про наявність права постійного користування земельною ділянкою на підставі державного акту від 23.02.1992 року серії Б000005.

З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №174516489 від 19.07.2019 року встановлено, що державним реєстратором Новодністрвоської міської ради Дзюбенко Х.П. 31.08.2016 року було прийнято рішення та проведено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку, площею 5 га, кадастровий номер :06:001:0620, яка розташована за адресою: с.Михалкове Сокирянського району Чернівецької області за відповідачем ОСОБА_2 з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку номер НВ-019, сформованого 05.12.2019 року щодо вищезазначеної земельної ділянки, у графі форма власності зазначено "приватна".

З наданих у судовому засіданні пояснень державного реєстратора Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. встановлено, що нею під час прийняття вищезазначеного рішення по розгляду заяви відповідача ОСОБА_2 була допущена помилка полягає у тому, що вона на підставі тимчасового державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею серії НОМЕР_2 000005 від 23.02.1992 року повинна була зареєструвати належність відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки не на «праві власності», а як «інше речове право».

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абз.4 ч.5 ст.3 зазначеного Закону).

Тобто, державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої заінтересованою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Частина 1 ст.10 зазначеного Закону визначила, що державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.10 зазначеного Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Положеннями ч.2 ст.18 зазначеного Закону встановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.4 ст.18 даного Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Положеннями ч.3 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до положень частин першої та третьої ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачеих цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмет спору на власний розсуд.

Таким чином, заявляючи позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31175869 від 31.08.2016 року на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства площею 5,0000 га (кадастровий номер :06:001:0620) за ОСОБА_2 представник Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області не врахував, що дане рішення вичерпало свою дію з моменту вчинення державним реєстратором запису про державну реєстрацію права власності за відповідачем. За встановлених судом обставин та з урахуванням положень абзацу третього ч.3 ст. 26 зазначеного Закону, належним способом захисту права або інтересів держави у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав відповідача ОСОБА_2 , а заявлення до нього позовних вимог про скасування державної реєстрації прав відповідача з одночасним припиненням прав. При цьому, даний висновок суду узгоджується і з доводами державного реєстратора Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. в частині безпідставності заявлення до неї позовних вимог, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 48 ЦПК України відповідачами можуть бути виключно фізичні і юридичні особи, а також держава.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 3, 4, 5, 48, 258-259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області до ОСОБА_2 та державного реєстратора Новодністровської міської ради Дзюбенко Христини Петрівни про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного змісту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний зміст рішення суду виготовлений 24.07.2020 року

Головуючий: