Справа № 541/136/20
Номер провадження 2/541/423/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 липня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

за участю секретаря судового засідання - Пащенко Є.М.

позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборгованості по аліментам та стягнення пенні (неустойки) в зв`язку із несплатою аліментів,

В С Т А Н О В И В :

23 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказала, що з 2012 по 2013 рік перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 . У період їх спільного проживання народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.10.2014 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи з 29 вересня 2013 року і до повноліття дитини. Починаючи з 2014 року у сина з`явилися проблеми зі здоров`ям, дитина часто хворіє. Часті хвороби дитини потребують додаткових витрат і не дозволяють влаштуватися на роботу. На її неодноразові звернення до відповідача з проханням сплачувати аліменти на сина, останній відмовляється виконувати свої батьківські обов`язки і виконувати рішення суду. Невиконання відповідачем судового рішення стало причиною виникнення заборгованості, яка станом на 08.01.2020 року становить 48765,11 гривень. Заборгованість за останні шість місяців з липня 2019 року по січень 2020 року становить 10806,00 гривень.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виплати аліментів в сумі 10806, 00 гривень за несплату аліментів з 01.07.2019 року по 01.01.2020 року.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 28 січня 2020 року відкрито провадження у даній справи та призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 14).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, суду пояснив, що періодично гроші сплачує.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 06 січня 2015 року було видано виконавчий лист, згідно якого з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи з 29 вересня 2013 року і до повноліття дитини (а.с.4). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції 20.01.2015 року було відкрито виконавче провадження (а.с.5). Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України).Згідно розрахунку заборгованості від 08.01.2020 року за № 59 заборгованість по аліментам станом на 08.01.2020 року складає 48765,11 гривень (а.с.6).

З вказаного Розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались, що відповідно до ст. 196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, щоу разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Так, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку.

Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, позивачем в позовній заяві проведено розрахунок пені, за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до розрахунку позивача, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.07.2019 року по 01.01.2020 року , що становить 11599,37 грн. Проте, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача 10806,00 гривень, що відповідає сумі нарахованої державним виконавцем заборгованості.

Судом також встановлено, що відповідач винний у виникненні даної заборгованості по аліментах, оскільки доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, заборгованість утворилася з незазначених ним причин та не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо.

Враховуючи те, що позивач просить стягнути пеню нараховану на заборгованість за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2019 року по 01.01.2020 р., яка на час звернення до суду з даним позовом існувала, та те, що боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок їх сплати, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав, позовні вимоги позивача визнав повністю, а тому суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. 196 СК України ст.ст. 10, 11,130, 213, 215, 224, 225, 226,232 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2019 року по 01.01.2020 року в сумі 10806 (десять тисяч вісімсот шість гривень) грн. 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати в сумі 420 грн. 40 коп.

У відповідності до ч.1 ст. 354 ЦПК України, рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду. На підставі п.3 Прикінцевих положень ЦПК України (в ред. від 02.04.2020 року), даний строк продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2020 року.

Суддя О. А. Городівський