Провадження № 2/235/674/20
Справа № 235/4847/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Овчаренко В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Покровський центр єдиного замовника Донецької області», Центр надання адміністративних послуг Покровської міської ради Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що є членом сім`ї наймача житлової квартири АДРЕСА_1. АДРЕСА_2 перебуває на балансі Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області».

У зазначеній квартирі вона зареєстрована і мешкає з 02.04.2010р., постійно користується нею і оплачує комунальні послуги.

Крім неї у квартирі також зареєстрований й відповідач по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З весни 1996 року по цей час відповідач в квартирі не проживає, не користується нею, комунальних послуг не сплачує, його особистих речей в квартирі немає.

Реєстрація відповідача в квартирі тягне за собою додаткові витрати по оплаті комунальних платежів та доставляє їй безліч незручностей. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку, однак до теперішнього часу добровільно він так цього і не зробив.

Вважала, що оскільки відповідач жодного разу за двадцять три роки не виявив бажання повернутися у житлову квартиру, не здійснює комунальних платежів, не утримує її, то він втратив інтерес до вказаного житлового приміщення.

На підставі наведеного просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням (а.с.2, 3).

У встановлений судом строк відповідач відзив не надав.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26-28).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2020 року заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 жовтня 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні (а.с.60-62).

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Позивач пояснила суду, що в спірній квартирі на теперішній час проживає вона разом із своєю матір`ю з моменту реєстрації, батько в квартирі не проживає з 1995 року, пішов мешкати до іншої жінки, на теперішній час перебуває з нею у шлюбі, відносин з ними не підтримує, фактичне місце його проживання їй невідомо. Ніяких спроб вселитися у квартиру відповідач не здійснював. У зв`язку зі спливом часу її родина здійснила заміну вхідних дверей квартири, але відповідач не просив передати йому комплект ключів від цієї квартири. Їй відомо, що раніше її мати ОСОБА_5 у 2000 році зверталась до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, але в задоволенні позову було відмолено.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 позов не визнали, просили в позові відмовити.

Відповідач пояснив суду, що у 1995 році йому як наймачу на сім`ю з п`яти осіб була надана у користування квартира АДРЕСА_1 . Сім`я переїхала у вказану квартиру, зареєструвалась там, в квартирі був зроблений ремонт. Він має пільги по сплаті за комунальні послуги як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС та пенсіонер МВС. У цьому ж році в сім`ї розпочались конфлікти, він розірвав шлю із ОСОБА_5 і пішов жити до своєї сестри за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкав близько року. У 1996-1997 роках він зустрів жінку, переїхав до неї жити за адресою: АДРЕСА_4 , приблизно через півроку повернувся в сім`ю. Чергові сварки і скандали змусили його знову повернутися жити до сестри, але через місяць він знову примирився із жінкою і переїхав до неї. Оскільки дружина просила повернутися у сім`ю, - він пішов на зустріч і повернувся, але конфлікти продовжились. Ними вживались заходи щодо розміну квартири, але варіанти розміну їм не підходили. В 2000 році відбувся розгляд справи за позовом до нього ОСОБА_5 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення, за результатами розгляду якого в позові було відмовлено. Після ухвалення рішення суду він знову повернувся в сім`ю, де прожив тиждень, але конфлікти продовжились, і він пішов жити до співмешканки, з якою незабаром уклав шлюб. Через 5 років його другий шлюб розпаявся, і він знову пішов жити до сестри, пізніше почав знімати будинок АДРЕСА_5 , що належить його сестрі, де і мешкає зараз. Він не повертався у спірну квартиру, так як не хотів скандалів із дружиною, боявся, що дружина отруїть його, добровільно віддав ключі від квартирі дружині, не звертався до суду з приводу визначення порядку користування квартирою, не дбав про квартиру, рішення про залишення сім`ї прийняв одноособово, не дивлячись на те, що колишня дружина пропонувала йому залишитися в жити в квартирі. Він розпочинав процес приватизації квартири, але при зборі документів дізнався, що заочним рішенням суду його вже було визнано таким, що втратив право користування житлом. Діти пропонували придбати для нього у власність будинок, в якому він на сьогодні мешкає, щоб забезпечити його житлом, але він відмовився від цієї пропозиції, так як за станом здоров`я не в змозі підтримувати його у належному стані, і хотів би проживати у квартирі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Центр надання адміністративних послуг м. Покровськ, надала клопотання, в якому просила справу розглянути за відсутності її представника, на розсуд суду (а.с.69, 96).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальне підприємство «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» надала клопотання, в якому просила справу розглянути за відсутності її представника (а.с.70, 107).

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази та допитавши свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

13 січня 1995 року виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Красноармійська ОСОБА_3 на сім`ю з п`яти чоловік був виданий ордер на жиле приміщення АДРЕСА_6 (а.с.4).

Згідно довідки Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» № 229 від 02.07.2019р. квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на балансі Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» на забалансовому рахунку (а.с.5).

У відповідності до довідки сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП м. Покровськ № 10376 від 02.07.2019р. в кватирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з 02.04.2010р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 25.10.1995р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 25.10.1995р. (а.с.9).

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно частини четвертої ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статей 71, 72 ЖК УРСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Як роз`яснено у п.п.10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 212 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Згідно довідки Комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення № 5237 від 03.07.2019р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з весни 1996 року по теперішній час в квартирі не мешкає (а.с.6).

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що відповідач - її рідний брат, який близько трьох років живе у будинку по провулку Димитрова з її дозволу. Цей будинок належав їх матері, і є пам`яттю про неї. Її племінник ОСОБА_7 син відповідача, звертався до неї з пропозицією придбати у неї житловий будинок на ім`я батька, і вона не була проти цього проти, однак відповідач відмовився від цієї пропозиції з посиланням на стан здоров`я.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає після набрання рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 вересня 2000 року, яке набрало законної сили 27 листопада 2000 року, у спірній квартирі більше строків, встановлених ст.71 ЖК УРСР (а.с.46).

Аналізуючи причини непроживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про те, що вони є неповажними. Так, з пояснень самого відповідача встановлено, що після ухвалення судом рішення про відмову у визнанні його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, він, не дивлячись на те, що ОСОБА_5 пропонувала йому жити в цій квартирі, не захотів повертатися туди, так як не хотів сварок і скандалів із колишньою дружиною, не брав участі в утриманні житла, перешкод у користуванні житлом не мав, питання про визначення порядку користування житлом не ставив, у 2006 році утворив нову сім`ю з ОСОБА_8 (а.с.89).

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач, не проживає у спірній квартирі понад строків, встановлених ст.71 ЖК УРСР, без поважних причин, так як втратив до неї будь-який інтерес, що дає суду підстави вважати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн підлягають покладенню на відповідача.

Згідно ст.47 Конституції України, ст.ст.9, 71, 72 ЖК УРСР, керуючись ст. ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Покровський центр єдиного замовника Донецької області», Центр надання адміністративних послуг Покровської міської ради Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування сплаченого судового збору 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Дата складання повного судового рішення - 22 липня 2020 року.

Суддя Г.В. Назаренко

Вступна та резолютивна частини проголошені негайно після закінчення судового розгляду 17 липня 2020 року, повний текст рішення суду виготовлений 22 липня 2020 року.

Суддя Г.В. Назаренко