Провадження № 2/761/3031/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Пірак М.В.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої вимоги наступним. 12.01.2013 р. Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м .Києва з державним центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем. У шлюбі народилась донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, відповідачем було всиновлено малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прізвище дитини змінено з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_7 » по батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_7 ». У 2018 р. відповідач в корні змінив своє ставлення до позивача, почав нехтувати обов`язками по веденню спільного господарства, по вихованню та утриманню дітей. Протягом 2018-2019 р. позивач намагалась врятувати шлюб, але відповідач практично самоусунувся від подружнього життя. Подальше спільне проживання з відповідачем не є можливим і буде суперечити інтересам ОСОБА_1 так і інтересам виховання дітей, в дусі поваги до прав і свобод інших людей. Також позивача зазначила, що фактично існує спір щодо місця проживання неповнолітніх дітей, який має вирішити суд. За таких обставин ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, та вирішити питання про повернення прізвища ОСОБА_1 ; визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю.

15.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей роз`єднано в окремі самостійні провадження.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відкрито 18.11.2019 р. та відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача подано відзив на позов. Представник ОСОБА_4 зазначив, що відповідач не може погодитись з викладеним у позові. Останнім часом, дійсно, позивач попросила чоловіка виїхати з помешкання де вони спільно мешкали, спричиняла сварки та скандали. Поведінка позивача є незрозумілою, емоційною та нестриманою. Також позивач створює перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. Весь час відповідач намагається налагодити нормальний зв`язок із позивачем та донькою, щоб спілкуватись з останньою, утримувати та виховувати її. Позивач усіляко намагається зруйнувати сім`ю , змінила місце проживання щоб подати позов до іншого суду. Проте, відповідач має теплі почуття до позивача, бажає зберегти сім`ю, малолітні діти мають зростати поряд з батьком та матір`ю. Відповідач готовий дієво працювати та звертатися до спеціалістів з метою виходу із сімейної кризи. Позивач звертаючись до суду з даним позовом про розірвання шлюбу не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що подальше подружнє життя не є можливим.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила задовольнити позов. Наголосила, що збереження сім`ї не є можливим, на розірванні шлюбу наполягає. Час для примирення не потрібен. Просила не вирішувати питання про прізвище, яким вона буде іменуватися в разі розірвання шлюбу та покласти на неї судові витрати.

Представник позивача також підтримав заявлені вимоги, які просив задовольнити. Зазначив, що шлюб базується на принципі добровільності. Збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, який є безпідставним. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів, викладених у заяві. Натомість відповідач бажає бачитись з дітьми, яких дуже любить і бажає бути присутнім в їх житті. Збереження шлюбу можливе - діти мають жити разом із обома батьками.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку усім отриманим доказам суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 12.01.2013 р. між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 40.

Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка « ОСОБА_7 ».

Як свідчать матеріали справи, сторони мають двох дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначила в судовому засіданні, що разом з відповідачем не проживають, не ведуть спільне господарство. Шлюб не може бути збережений.

Представник відповідача, не заперечуючи проживання сторін окремо один від одного, не спростувавши доводи позивача щодо відсутності спільного побуту та бюджету наголосила на бажанні відповідача зберегти сім`ю за для прийняття участі у вихованні дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Так, позивач наголосила на остаточному бажанні розірвати шлюб збереження якого не буде відповідати її інтересам.

За час перебування справи у проваджені суду ОСОБА_1 не змінила свого рішення та наполягає на задоволенні позову.

Представник відповідача, вказуючи на можливість збереження сім`ї, в судовому засіданні не повідомила, які дії вчиняє ОСОБА_4 з метою примирення з позивачем.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України.

Зважаючи на встановлені обставини, беручи до уваги пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що примирення подружжя є можливим.

За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи з наведеного, з огляду на те, що сторони проживають окремо один от одного, не ведуть спільне господарство та з урахуванням встановлених обставин, які не свідчать про те, що подальше перебування позивача у шлюбі буде відповідати її інтересам, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Питання про те, яким прізвищем позивач бажає іменуватися після розірвання шлюбу за клопотанням ОСОБА_1 не розглядалось.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти такі витрати на неї.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,196, 258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст. ст.24, 110,112,113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 40 розірвати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.07.2020 року.

Суддя: