провадження №2/521/682/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі - Шабалдак О.А.

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Одеса позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ

1. Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Одеської міської ради, в якому просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог встановити факт її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 в період з липня 2012 року по день смерті останнього - по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначила, щовона перебувала у шлюбі без державної реєстрації із ОСОБА_4 з липня 2012 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому вони були пов`язані спільним побутом,разом вели сумісне господарство, піклувались та турбувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки, спільний сумісний бюджет, проживали, як чоловік та дружина. З 2012 року до липня 2015 року вони проживали сумісно у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а з липня 2015 року, коли ОСОБА_4 набув право власності на 388/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., позивачка з ОСОБА_4 проживали у вказаній квартирі. Свідками зазначених обставини та їх спільного життя є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Усі витрати, пов`язані з похованням ОСОБА_4 та проведенням інших ритуальних послуг, несла позивачка, що підтверджується свідоцтвом про смерть, договором про організацію та проведення поховання від 06.01.2019 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді 388/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 заповіт не складав, порядок спадкування за законом не змінював, спадкоємці першої черги після смерті спадкодавця відсутні, тому ОСОБА_1 звернулася із відповідною заявою про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом Одеського міського округу Фуфаєвою О.О. заведено спадкову справу № 6/2019. Втім, оформити право на спадщину вона не має можливості, з огляду на відсутність у позивачки на момент звернення до нотаріуса достатніх документів, що слугують підставою для закликання до спадкоємства за законом (копії рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту родинних та інших відносин).

02.09.2019 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

06.09.2019 року через канцелярію суду, від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

10.09.2019 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 в період з липня 2012 року по день смерті останнього - по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

10.03.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року, на підставі клопотання представника позивача у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвої О.О. витребувано докази - засвідченні матеріали спадкової справи № 6/2019, відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, вказаною ухвалою на підставі клопотання представника відповідача з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції в Одеській області (65036, Одеська обл., м. Одеса, вул. Старицького, 10-а, 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Армійська, 13) витребувано докази: повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Алчевським МВ УМВС України в Луганській області 27 березня 2003 року; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Алчевським МВ УМВС України в Луганській області 27 березня 2003 року; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 12 квітня 2012 р., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про смерть № 257; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 12 квітня 2012 р., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про смерть № 257.

Позивач та її представник в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача по справі проти задоволення позову заперечила та надала відзив (вхід.№47753 від 22.10.2019 року) у якому послалася на відсутність в матеріалах позову доказів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, піклування підтримки один одного морально і матеріально та проживання позивача зі спадкодавцем, зокрема, посилаючись на положення ст. ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», якими передбачено обов`язок осіб протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання, зареєструвати місце проживання. Відповідно до роз`яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітка про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із цим спадкодавцем. А з фотокопії паспорту громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що відміткою про реєстрацію її місця проживання в період з 08.08.1985 року і по теперішній час значиться: АДРЕСА_3 .

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до висновку про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В. 31 липня 2015 року ОСОБА_4 набув право власності на 388/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 16).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 05.01.2019 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть № 257 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді 388/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 заповіт не складав, порядок спадкування за законом не змінював, спадкоємці першої черги після смерті спадкодавця відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №6/2019 до майна померлого ОСОБА_4 , копію якої міститься в матеріалах справи (а.с.78-92).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги до майна померлогоОСОБА_4 , звернулася до приватного нотаріусу Одеського міського округу Фуфаєвої О.О. з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу № 6/2019 та запропоновано надати документи, які підтверджують право на спадкування (а.с.80).

Факт про встановлення якого просить позивачка має для неї юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Згідно копії спадкової справи № 6/2019 до майна померлого ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини звернулася лише ОСОБА_1 , як особа, яка вважає, що більше п`яти років проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 .

Інших спадкоємців за законом та/або за заповітом після смерті ОСОБА_4 матеріали спадкової справи не містять та судом не встановлено.

Так, факт проживання позивачки в період з липня 2012 року по день смерті останнього - по ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю з ОСОБА_8 підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні суду показав, що він знайомий із ОСОБА_1 близько 5 років. Познайомився тоді, коли остання працювала із його дружиною в у кафе-барі, де ОСОБА_1 працювала поваром, а дружина - офіціанткою. Перші один-два місяці спілкувалися не тісно. З чоловіком ОСОБА_1 . ОСОБА_4 . ОСОБА_5 познайомився у кафе-барі, куди той приходив зустрічати ОСОБА_1 після роботи. Він завжди вважав ОСОБА_4 і ОСОБА_1 чоловіком і дружиною, це було видно з їх поведінки і відношення одне до одного, але документів, які б засвідчували шлюб останніх не бачив. У подальшому вони спілкувалися родинами, кілька разів у місяць могли проводити разом час на літній площадці кафе-бару, де працювала ОСОБА_1 і дружина ОСОБА_5 . Влітку 2015 чи 2016 року (точно він не пам`ятає), ОСОБА_1 і ОСОБА_4 придбали квартиру по вулиці, назви якої від точно не пам`ятає, в районі «молдованки», кінотеатру «Родина», поблизу вул. Б.Хмельницького у м. Одесі. Дружина раніше розповіла ОСОБА_1 , що ОСОБА_5 займається ремонтними роботами, а оскільки ця квартира потребувала невеликого ремонту, ОСОБА_5 виконав цей ремонт: косметичний ремонт, демонтаж старих вікон і встановлення метало-пластикових. Розраховувалися із ним за ці роботи ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом. Вказана квартира була комунальною, розташованою на першому поверсі. ОСОБА_5 бачив там лише одного сусіда. В їх кімнаті були старі меблі: шкаф, диван, холодильник, телевізор. Спальне місце - лише диван. ОСОБА_4 займався ремонтом радіотехніки. Він був самостійною людиною і не потребував стороннього догляду. Але пересувався за допомогою палиці. Стосунки між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 були добрі. В них була взаємоповага. Після того, як вони оселилися у вказаній квартирі, ОСОБА_5 із дружиною 1-2 рази на місяць приїздили туди в гості до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 і бачили у квартирі особисті речі ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_4 (наступного дня після похорону) ОСОБА_5 із дружиною відвідували та підтримували ОСОБА_1 . Усі витрати, пов`язані із похованням і організацією поминального обіду понесла ОСОБА_1 .

Допитаний свідок ОСОБА_6 , суду показав, що він є другом родини ОСОБА_4 і ОСОБА_1 . Познайомився з ОСОБА_4 20 років тому на ринку «Привоз». Той займався ремонтом радіотехніки і допомагав йому із технікою. Спочатку, коли вони познайомилися, ОСОБА_4 мешкав у квартирі по АДРЕСА_4 , яку останній втратив внаслідок невдалого обміну житла і залишився без квартири, у зв`язку із чим оселився у квартирі матері - ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , з якою прожив у цій квартирі до її смерті. ОСОБА_6 часто відвідував ОСОБА_4 (по кілька разів щотижня). Він був свідком стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від їх початку і до смерті ОСОБА_4 ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_1 на АДРЕСА_1, де мешкав він сам і де винаймала кімнату ОСОБА_1 . Спочатку між ними були дружні стосунки, потім вони дуже зблизилися. ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_4 під час хвороби його матері - ОСОБА_10 , у якої трапилося кілька інсультів, та після смерті останньої допомогла із похованням і підтримувала ОСОБА_11 . Після смерті ОСОБА_12 (у 2012 році) вони почали мешкати спільно у АДРЕСА_1 і вже жили як подружжя, вели спільне господарство, сплачували комунальні платежі. На життя заробляли разом: ОСОБА_1 працювала поваром, а ОСОБА_4 ремонтував техніку. У вказаній квартирі вони прожили однією сім`єю близько 5 років, після чого ОСОБА_4 її продав та придбав іншу квартиру - АДРЕСА_2 , куди вони вдвох і переїхали. Вказана квартира була більшою за площею та розташована на першому поверсі це було для них дуже зручно. Вони спільними коштами зробили там невеликий ремонт, встановили металопластикові вікна. Ремонт робив хлопець на ім`я ОСОБА_13 . Між ОСОБА_14 і ОСОБА_18 були дуже гарні стосунки, ОСОБА_4 називав ОСОБА_1 «моя дружина», « ОСОБА_1 ». Часто обіймав її. Коли ОСОБА_16 потрапила у лікарню (їй робили операцію із видалення жовчного міхура), ОСОБА_4 піклувався про неї, відвідував у лікарні, готував та привозив їй їжу. У розмовах із ОСОБА_6 ОСОБА_4 розповідав, що вони із ОСОБА_1 мають бажання зареєструвати шлюб. Але трапилося так, що у грудні 2018 року ОСОБА_4 помер. Усі витрати, пов`язані із похованням і організацією поминального обіду понесла ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_7 , допитаний в судовому засіданні суду показав, що він знайомий із ОСОБА_1 з 2015 року, вона є його сусідкою по комунальній квартирі - АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 на праві приватної власності належить кімната у вказаній комунальній квартирі. Де він постійно проживає. Наприкінці літа 2015 року сімейна пара ОСОБА_1 і ОСОБА_4 придбала кімнату у вказаній комунальній квартирі. Квартира розташована на першому поверсі будинку. Окрім ОСОБА_7 та ОСОБА_1 із ОСОБА_4 у квартирі є ще одна кімната, в якій вже тривалий час ніхто не проживає, оскільки у власниці великі борги за сплату комунальних послуг, внаслідок чого у кімнаті відсутнє електропостачання. Коли ОСОБА_1 і ОСОБА_4 заселилися до вказаної комунальної квартири, вони назвалися чоловіком і дружиною. Вони зробили косметичний ремонт, замінили старі дерев`яні вікна на нові метало-пластикові. Вказані роботи виконував хлопець на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_1 познайомила ОСОБА_7 із ним, оскільки у квартирі не прийнято впускати сторонніх до квартири і заведено завжди повідомляти одне одному, коли хтось приходить до квартири. Із ОСОБА_1 і ОСОБА_4 він постійно контактував під час перебування на площі загального користування у комунальній квартирі (кухні,коридорі тощо). ОСОБА_1 і ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 вирішували питання встановлення у квартирі газової колонки, заміни вікна на загальній кухні та інших спільних побутових питань. Разом розраховували бюджет на такі потреби. Спільні святкування у квартирі не проводилися. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 дуже турботливо ставилися одне до одного, вони дуже часто разом готували на кухні, ніколи не сварилися та не кричали. ОСОБА_4 завжди називав ОСОБА_1 «моя дружина». У листопаді 2018 року у ОСОБА_7 захворіла мати і він поїхав доглядати за нею в Одеську обл. і просив ОСОБА_1 і ОСОБА_4 наглядати за його кімнатою, періодично телефонував їм. Під час одного із таких дзвінків дізнався, що один ОСОБА_4 помер.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та не суперечать іншим зібраним доказам у справі.

Отже, показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не суперечать одне одному, підтверджують спільне проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , вказують на наявність у них спільного побуту, виникнення з цього приводу взаємних прав та обов`язків, яке було засновано на систематичності.

Крім показів свідків, спільне проживання також підтверджується наступними доказами наданими позивачем, зокрема:

-довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 12.11.2014 № 5105/001415, виданої ОСОБА_1 , в якій зазначено, що її офіційною адресою в Україні є адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 133-134);

-квитанціями № 13/49 від 30.07.2015, № 24 від 30.07.2015 і № 21/92 від 27.07.2015 ООУ АТ «Ощадбанк» м. Одеса щодо сплати комунальних платежів (за спожиту електроенергію, за вивіз сміття, за спожиту холодну воду, СДПТ тощо) по квартирі АДРЕСА_1 , в якій ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_4 до серпня 2015 року. Вказані платежі здійснювалися безпосередньо ОСОБА_1 (а.с.67-68);

-актом № АОт/ОD-0011505 від 14.09.2015 на відповідальне зберігання товару в гіпермаркеті Епіцентр відповідно до якого покупець ОСОБА_1 довірила на відповідальне зберігання упродовж 3 днів, придбаний згідно Кнк/ ОD-0978729 від 14.09.2015 електроводонагрівач Aston Waterway VM 80 N4L вартістю 1 774 грн. (а.с.69);

-видатковою накладною Ррз/ ОD-0112992 від 09.09.2015 гіпермаркету Епіцентр щодо відпуску ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_1 покриття для підлоги ПВХ Calaxary1/2 Omega на суму 174 грн (а.с.69);

-замовленням покупцем ОСОБА_1 віконної системи компанії Vigrand № 347 від 26.07.2017 на суму 8 880 грн. на адресу АДРЕСА_2 , в якій ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_4 з серпня 2015 року по 21.12.2018 (а.с.70).

-свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 , свідоцтвом про поховання та договором про організацію та проведення поховання від 06.01.2019 року, з яких убачається, що саме ОСОБА_1 несла всі витрати, пов`язані з похованням ОСОБА_4 та проведенням інших ритульних послуг (а.с.11-15);

-матеріалами спадкової справи № 6/2019, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського округу Фуфаєвою О.О. за заявою ОСОБА_1 (а.с. 79-91).

У судовому засіданні, за клопотання ОСОБА_1 , було оглянуто оригінали вищезазначених документів та звірено копії письмових доказів з їх оригіналами.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян що до актового запису про шлюб від 21.12.2019 року, на підставі заяви подружжя від 08.09.2011 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян було внесенні зміни, відповідно до яких шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_17 розірвано. Запис № 140 про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 20.10.2011 року (а.с. 100-104).

Інформація про реєстрацію нового шлюбу ОСОБА_1 у період з 20.10.2011 року по теперішній час відсутня.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, надані з боку позивача, на підтвердження заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є доведений.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно з нормами ст.1264 ЦК України передбачено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом частин 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зважаючи на викладене, та оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки без шлюбу з липня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Одночасно, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності у цивільному процесі (ст.ст.12,13 ЦПК) відповідач не надав суду доказів, які б спростовували доводи та надані з цього приводу докази ОСОБА_1 в обґрунтованість пред`явлених позовних вимог.

Не спростовують факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 копії поквартирної картки (форма Б), картки прописки (форма А) щодо квартири АДРЕСА_1 , адресної картки особи ОСОБА_4 та лист Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 20.02.2020 № 99/01-08 подані представником відповідача, в яких зазначено відомості щодо осіб, зареєстрованих у вказаній квартирі та які містять суперечливі відомості, зокрема що станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 за вищевказаною адресою зареєстрована ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ще у 2012 році (а.с.120-123).

Також, не суперечать дослідженим у справі доказам та не спростовують факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 витребувані за клопотанням представника відповідача з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції в Одеській області повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про реєстрацію/розірвання шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_4 (а.с. 100-109).

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з липня 2012 року до дня смерті ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за час спільного проживання спільно ним користувалися, витрачаючи кошти на харчування, сплату комунальних послуг, ремонт та облаштування житла, піклувались та турбувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки, проживали, як чоловік та дружина. У період з 2012 року до липня 2015 року вони проживали сумісно за адресою: АДРЕСА_1 , а після набуття ОСОБА_4 права власності на 388/1000 часток квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_4 продовжили проживати у цій квартирі до смерті ОСОБА_4 суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що судовий збір повністю сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) до Одеської міської ради (65023, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1, ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, - задовольнити.

Встановити факт проживання як чоловіка та дружини без державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 з липня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено до 13.07.2020 року.

Головуючий суддя О.С. Леонов

13.07.20