Справа № 447/1747/18 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/811/911/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання ,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вони з відповідачем одружились. Під час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з нею на знаходиться на її утриманні. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. Оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2000 гривень.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає його незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що її колишній чоловік мав можливість надавати матеріальну допомогу як дитині так і їй. Зазначає, що відповідач завжди працював, хоча не всюди офіційно, але у нього були високі доходи. Стверджує, що відповідач працює неофіційно і його заробітна плата становить 10000 грн. Вважає, що відсутність запису у трудовій книжці про працевлаштування не є підставою для відмови у задоволенні позову. Також звертає увагу на відсутність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, що на її думку свідчить про те, що відповідач має регулярний дохід і можливість для сплати аліментів на її утримання як колишньої дружини. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів щодо істотної фінансової неспроможності відповідача, перебування на його утриманні інших утриманців, його інвалідність чи непрацездатність.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14 липня 2020 року, є дата складення повного судового рішення - 17 липня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що відповідач ОСОБА_2 має можливість для надання матеріальної допомоги на утримання позивачки ОСОБА_1 .

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.10.2016 року у Виконавчому комітеті Київецької сільської ради Миколаївського району Львівської області.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також встановлено, що на підставі рішення суду у справі №447/1746/18 з ОСОБА_2 на утримання його дочки ОСОБА_3 з 20.07.2018 до досягнення дитиною повноліття стягуються аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Як вбачається з довідки № 03-1-60 від 03.07.2018 року виданої Новороздільською дитячою школою мистецтв ім. О. Рудницького Львівської області ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3- річного віку з 02.04.2018 року.

Встановлено, що ОСОБА_2 являється учасником бойових дій.

З наявної в матеріалах справи фотокопії трудової книжки вбачається, що з 11.06.2017р. ОСОБА_2 припинено виплату допомоги з безробіття.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що скаржник в поданій апеляційній скарзі не спростовує правильності висновків суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що ОСОБА_2 має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення дитиною - ОСОБА_3 трьохрічного віку в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних доказів в підтвердження наявності можливості у ОСОБА_2 для надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги на її утримання до досягнення їх дочкою трирічного віку.

Колегія суддів вважає, що враховуючи усі встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність у відповідач ОСОБА_2 можливості для надання матеріальної допомоги на утримання позивачки ОСОБА_1 .

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд-,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 липня 2020 року

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.О. Шеремета