Провадження №22-ц/812/747/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка І.В., в приміщенні того ж суду, у справі №489/3445/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

В своїй позовній заяві ОСОБА_3 зазначав, що подружні стосунки між ним та ОСОБА_4 припинилися, спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо.

Зважаючи на вказане та те, що з відповідачкою різні погляди на життя та відсутні спільні інтереси просив шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду, оскільки в суді Іспанії розглядається спір між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказана ухвала мотивована тим, що сторони постійно проживають в країні Іспанії, в суді якої за позовом ОСОБА_4 вирішується спір про розірвання шлюбу. До суду Іспанії ОСОБА_4 звернулась раніше, оскільки провадження зареєстровано 20 червня 2019 року, ніж звернувся ОСОБА_3 до Ленінського районного суду м. Миколаєва - 26 червня 2019 року.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що дана справа підсудна саме Ленінському районному суду м. Миколаєва, оскільки сторони є громадянами України, шлюб зареєстровано в Україні, реєстрація їх місця проживання відноситься до юрисдикції вказаного суду, в Україні сторони мають на праві власності нерухоме майно, недоліків позовної зави при відкритті провадження у даній справі судом не було встановлено.

В зв`язку з цим, апелянт зазначав, що відповідно до норм Закону України «Про міжнародне приватне право», яким визначено, що форма і порядок укладання шлюбу в Україні між громадянином та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України, дана справа підлягає розгляду саме в судах України.

Відповідно до вимог ст. 76 Закону України «Про приватне міжнародне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь які справи, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або рухоме чи нерухоме майно.

Особистим законом подружжя, які є громадянами України, незалежно від місця їх постійного проживання є право України.

Позивач в апеляційній скарзі також вказував, що залишаючи його позовну заяву без розгляду, районний суд безпідставно послався на те, що відповідачка ОСОБА_4 заяву про розірвання шлюбу до суду Іспанії подала раніше ніж він подав позов до Ленінського районного суду м.Миколаєва, що спростовується письмовими доказами у справі.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги представником відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу. Так, в даному відзиві зазначено про те, що позивач в порушення вимог закону в позовній заяві свідомо не вказав своє місце проживання, тоді як його постійним місцем проживання є держава Іспанія. Звертає увагу на те, що провадження у справі Ленінським районним судом м. Миколаєва відкрито 28 серпня 2019 року, тоді як ОСОБА_4 звернулась до суду Іспанії 30 липня 2019 року, крім цього, остання ще 20 березня 2019 року зверталася до юрисдикційного органу Іспанії місцевого відділу праці та юстиції Міністерства праці та юстиції Іспанії із заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 .

Крім цього на спростування доводів викладених в апеляційній скарзі, представник відповідачки у відзиві також вказує на те, що позивачем приховано від суду інформацію про те, що позивач є громадянином Португалії де 05 липня 2017 року їх шлюб офіційно визнано та зареєстровано у Португалії, сторони у справі мають посвідки на постійне проживання в Іспанії, фактично позивач і відповідач зареєстровані та постійно проживають в Іспанії, в Іспанії ходить до школи їх спільний син, позивач має постійне місце роботи в компанії Marcotran-Central, також, що позивач був засуджений судом Іспанії за насилля в сім`ї.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України (частина перша ст.497 ЦПК України).

Відповідно до ст. 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Суд згідно п.4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналогічні положення містяться також в статті 75, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», та встановлюють що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 26 червня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

28 серпня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

25 лютого 2010 року відповідачка ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про закриття провадження даної справи про розірвання шлюбу через те, що позивач ОСОБА_3 є також громадянином Португалії, постійним місцем його проживання та роботи, як громадянина Євросоюзу, є країна Іспанія, місце проживання ОСОБА_4 та їхнього спільного сина також є держава Іспанія, ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності судом Іспанії за насилля у сім`ї, а також що ОСОБА_4 подано заяву про розірвання шлюбу за її місцем проживання до суду Іспанії, засідання суду про розірвання шлюбу відбудеться 28 квітня 2020 року.

Із наданих відповідачкою документів слідує, що на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина держави Республіка Португалія, відповідно до посвідок позивач ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_4 та їх неповнолітній син ОСОБА_5 мешкають в м.Ірун держави Іспанія. (а.с. 63, 64- 70).

Відповідно до інформації, виданої завідуючим секретаріатом школи Ерайн, яка знаходиться за адресом Альто де Гайнчуріскета м. Ірун, Іспанія ОСОБА_6 ОСОБА_7 , яка має посвідку на проживання а Іспанії №15.242.158.N, була присутня на зустрічі з вчителем свого сина ОСОБА_8 у школі Ерайн 11 жовтня 2019 року (а.с. 23). Данна інформація є підтвердженням того, що дитина сторін у справі навчається за місцем їх проживання в Іспанії.

20 березня 2019 року ОСОБА_9 звернулася до з заявою на отримання безоплатної правничої допомоги до Департаменту праці та юстиції з метою подачі позову про розірвання шлюбу (а.с. 50-51).

Відповідно до звернення судового адвоката, яка призначена ОСОБА_4 , проживаючою АДРЕСА_1 від її імені до компетентного суду першої інстанції м. Ірун держави Іспанія було подано позовну заяву в порядку спору проти ОСОБА_3 , який проживає за адресом АДРЕСА_1 , про розірвання шлюбу. В цьому зверненні також зазначено, що від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за домовленістю сторін догляд та піклування про добробут дитини буде здійснювати мати, а піклування про матеріальну підтримку батько. Також у зверненні викладені вимоги про залишення матері та дитині право на використання житла та домашнього приладдя до моменту досягнення дитиною економічної незалежності, призначення виплати батьком аліментів на користь дитини та на користь матері ОСОБА_4 (а.с. 40-41).

Відповідно до ухвали слідчого суду першої інстанції № 4 м. Ірун-Упад вбачається, що на розгляді вказаного суду перебуває провадження № NIG PV/IZO EAE:20.06.2-19/001854 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу (а.с. 78-79, 120).

Районний суд, встановивши вказані обставини, обґрунтовано врахувавши, що в суді Іспанії розглядається справа із вирішення спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, правомірно застосував положення ч. 4 ст. 257 ЦПК України та аналогічні положення ст.ст. 75, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», залишив позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дана справа підсудна виключно Ленінському районному суду м. Миколаєва, не ґрунтуються на наявних письмових доказах у даній справі, які вказують на присутність у даній справі іноземного елементу, а тому на даний спір розповсюджується дія Закону України «Про міжнародне приватне право».

Так апелянт вказує на те, що шлюб укладено в Україні, сторони є громадянами України, місцем реєстрації в Україні є юрисдикцією Ленінського районного суду м. Миколаєві, відповідачка має на праві власності нерухоме майно в м. Миколаєві, що на думку апелянта створює виключну підставу для розгляду даної справи саме Ленінським районним судом в м. Миколаєві.

Проте, відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Так, матеріалами справи встановлено фактичні обставини щодо наявності у позивача у даній справі ОСОБА_3 паспорту громадянина Португалії (належна копія, якого та переклад на українську мову додано представником відповідачки до суду апеляційної інстанції а.с. 208-210), а також обставини, які вказують на більш тісний зв`язок сторін у справі з державою Іспанією де вони мають посвідки на постійне проживання в Іспанії де зареєстроване їх місце проживання та вони фактично проживають, в школі Іспанії навчається їх спільний син, у позивача ОСОБА_3 і Іспанії є місце постійної роботи водій у компанії «Marcotran-Central», яка знаходиться в Іспанії. Вказані обставини беззаперечно свідчать про наявність більш тісного зв`язку сторін даної справи саме з правом держави Іспанії, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами, які виникли між сторонами. За такого, висновок районного суду щодо залишення без розгляду позову ОСОБА_3 є обґрунтованим.

Зазначення апелянтом про те, що районний суд не вірно вказав дату фактичного звернення до суду Іспанії відповідачки ОСОБА_4 , не має визначального правового значення та не впливає на правильність висновків суду, оскільки на час вирішення питання про залишення без розгляду позовної заяви в слідчому суді 1-ої інстанції № 4 міста Ірун-Упад Іспанії було відкрите провадження за позовом ОСОБА_4 та призначено його розгляд.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником позивача також надано подання прокуратури провінції Хіпузкоа слідчому суду першої інстанції № 4 м. Ірун-Упад. З даного подання слідує, що прокурор виконуючи передачу провадження на іншу інстанцію за рішенням суду від 10 лютого 2020 року з датою надходження в Прокуратуру 14 лютого 2020 року з метою надання звіту повідомляв, що враховуючи заперечення, надані клопотання адвокатом відповідача ОСОБА_10 зацікавленого у тимчасовому припиненні цього провадження, враховуючи факт що, ОСОБА_11 подав позов про розірвання шлюбу в своїй країні походження Україні 26 червня 2019 року, що передує подачі позову ОСОБА_12 29 липня 2019 року, прокуратура враховуючи, що оскільки є два провадження з ідентичним предметом і сторонами в органах з юрисдикцією різних країн (Україна та Іспанія), а також що спочатку був поданим позов ОСОБА_13 до Ленінського районного суду м.Миколаєва та розуміючи що іноземний суд має раціональну спільність предмету спору, тому що обидва є громадянами України, і рішення яке буде винесено в майбутньому може бути визнано в Іспанії та заради належного виконання правосуддя слід тимчасово припинити провадження.

Враховуючи наведений зміст вказаного подання, в тому числі і те, що в ньому не відображені фактичні данні встановлені судом в даній справі стосовно більш тісного зв`язку сторін з державою Іспанія та щодо наявності громадянства Португалії у ОСОБА_3 , а лише міститься посилання на подачу позову останнім в країні свого походження тобто в Україні та на їх громадянство України, як на обґрунтування необхідності тимчасового припинення, вказаний документ не є спростовним для наведених висновків суду у даній справі.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали районного суду, апеляційний суд доходить висновку про її відповідність нормам процесуального та матеріального права, а тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з забезпеченням доказів.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Дослідивши докази, надані представником відповідачки: договір про надання правової допомоги від 17 квітня 2020 року; опис послуг з професійної правничої допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордеру №5 від 22 травня 2020 року у розмірі 2000 грн. суд приходить висновку про задоволення заяви та стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 вказаної суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того відповідачкою понесено витрати, пов`язані з забезпеченням доказів по справі, а саме витрати на переклад документів з нотаріальним посвідченням, про що представником відповідачки також надано відповідні квитанції про сплату у сумі 1700 грн. та 650 грн.

За такого суд вважає можливим стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4350 грн. судових витрат, які складаються з 2000 грн. витрат на правничу допомогу та 2350 грн. пов`язаних з забезпеченням доказів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28 лютого 2020 року залишити без змін

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4350 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, 24 липня 2020 року.

Судді : Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова