САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 2-985/10
Провадження №4-с/726/8/20
УХВАЛА

13.07.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г. за участю секретаря судових засідань: Богонос Г. Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Заліщицький ВР ДВС Південно Західного МУЮ (м.Івано Франківськ) заступник начальника відділу Заліщицького РВ ДВС Чокан Богдан Степанович, ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення у справі,-

ВСТАНОВИВ :

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії посадової особи державної виконавчої служби в якій вказує, що 28.12.2010 року Садгірським районним судом м. Чернівці було видано виконавчий документ у справі № 2-985/2010 про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03.11.2010 року і до повноліття дитини.

Згідно наданої органом ДВС довідки за період із 01.01.2016 року по 21.10.2019 року вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 відсутня. Заявник зазначає, що такі відомості є помилковими, оскільки розрахунок заборгованості за період із 22.10.2019 року по 29.02.2020 року відсутній, не враховано, що з серпня 2017 року мінімальний розмір аліментів становив 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки такі відомості при визначенні розміру заборгованості не взято до уваги, у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8836,60 гривень.

На підставі викладеного, просить суд визнати незаконними дії посадової особи ДВС щодо нездійснення розрахунку аліментів за період із серпня 2017 року по червень 2018 року, листопада 2019 року по лютий 2020 року, зобов`язати здійснити такий розрахунок, та визначити заборгованість боржника зі сплати аліментів у розмірі 8836,60 гривень, визнати незаконними дії щодо невинесення постанов про обмеження прав боржника та зобов`язати встановити ОСОБА_2 тимчасові обмеження щодо права виїзду за межі України, права керування транспортним засобом, користування зброєю та полювання.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги.

Представник Заліщицького РВ ДВС Південно Західного МУМЮ та заінтересована особа ОСОБА_2 по цивільній справі №2-985/2010 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні розписки про вручення їм судового повідомлення.

Суд дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги, враховуючи наступне.

Що стосується неналежності розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період із серпня 2017 року по червень 2018 року, варто вказати про наступне.

28.12.2020 року Садгірським районним судом м. Чернівці було видано виконавчий документ у справі № 2-985/2010 про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03.11.2010 року і до повноліття дитини.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 24448781, за період із січня 2016 року по 21.10.2019 року нараховано аліментів в розмірі 30 966,20, які сплачені боржником у повному обсязі.

Перевіряючи правильність вказаних розрахунків, варто зауважити про те, що Законом № 2037-VII від 17.05.2017 року, який набрав законної сили 08.07.2017 року встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років, станом на серпень 2017 року становив 1777 гривень. За таких умов, розмір аліментів, які підлягали стягненню із боржника на користь стягувача повинен був становити 888,50 гривень. Натомість, всупереч вимогам СК України, розмір аліментів, призначений до сплати, нараховано у меншому розмірі, а саме 533,10 гривень, тобто на рівні 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом також встановлено, що помилковість нарахувань розміру аліментів мала місце за період із серпня 2017 року по червень 2018 року, а тому розмір необхідних до сплати боржником платежів підлягає перерахунку.

Разом із тим, відповідно до ч. 1, 8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Окрім того, згідно п. 4, 7 розділу XVI наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року «Про затвердження інструкції з організації примусового виконання рішень», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів (далі - довідка) (додаток 16), яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Таким чином, саме на посадових осіб органів ДВС покладено обов`язок щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а тому суд позбавлений можливості зобов`язати державного виконавця вносити до розрахунків конкретні суми грошових коштів, які підлягають до нарахування, або ті, які стягувач, хоч і обгрунтованно, вважає необхідними.

Незважаючи на це, судом може бути констатовано помилковість розрахунків при нарахуванні розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати боржник з період із серпня 2017 року по червень 2018 року та які у розрахунку відображено у нижчому розмірі ніж ті, які передбачено нормами СК України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати незаконними дії посадової особи ВДВС в частині внесення неправильних відомостей у розрахунок заборгованості щодо нарахування сум за вказаний період, зобов`язати здійснити вірний розрухунок, враховуючи висновки вказані в ухвалі суду, та визначити заборгованість боржника зі сплати аліментів у ВП № 24448781 станом на 21.10.2019 року.

Що стосується визнання незаконним дій посадової особи ВДВС щодо нездійснення розрахунку у ВП № 24448781 у період із листопада 2019 року по лютий 2020 року, варто зазначити про наступне.

Відповіддю виконавчої служби Заліщицького РВ ДВС Південно-Західного МУЮ № 3133/13.28 від 25.02.2020 року, на адвокатський запит, роз`яснено, що нарахування аліментів по ВП № 24448781 припинено у зв`язку із відкриттям 22.10.2012 року виконавчого провадження № 60372189 про стягнення аліментів, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 726/15/19 від 17.10.2019 року виданого Садгірським районним судом м. Чернівці.

Таким чином встановлено, що має місце інше рішення суду про стягнення аліментів. У межах поданої скарги та на підставі її матеріалів суду не виявляється можливим встановити факти викладені у новому судовому рішенні, як і розмір нарахованих до сплати аліментів у ВП № 60372189, однак судом може бути констатовано про виникнення зобов`язань зі сплати аліментів за ним. Таким чином, розмір аліментів призначених до стягнення, з 22.10.2019 року визначається у ВП № 60372189. Заявник зсилається на те, що ВП № 24448781 не є закінченим, а тому нарахування аліментних зобов`язань у ньому не повинно припинятись. З такими висновками заявника суд погодитись не може зважаючи на таке.

Згідно з ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Встановленно, що дійсно ВП № 24448781 не є закінченим, про що свідчить довідка про інформацію про виконавче провадження від 10.03.2020 року.

Статтею 39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено випадки у яких виконавче провадження підлягає закінченню. Пунктом 5 частини першої статті 39 Закону таким випадком передбачено скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, виникла ситуація, коли існує два рішенні стосовно того самого стягувача та боржника щодо стягнення аліментів на одну і ту ж дитину, відкрито два виконавчих провадження, обидва рішення є чинними та судом не було визнано виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду від 28.12.2010 року таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Аналіз ч. 1 ст. 432 ЦПК України свідчить про те, що визнаня судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню можливе тільки за заявою стягувача або боржника. Із такою заявою сторони до суду не звертались. Враховуючи відсутність ухвали суду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, уповноважена особа ВДВС позбавлена права закрити виконавче провадження ВП № 24448781.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Таким чином, керуючись принципом верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, враховуючи, що продовження нарахування розміру аліментів у ВП № 24448781 разом із аналогічними нарахуваннями у ВП № 60372189 призведе до подвійного стягнення аліментів у зобов`язанні де стягувачем і боржником є ті самі особи та яке випливає із тих самих обов`язків, передбачених ст. 182 СК України щодо тієї ж неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у зобов`язанні уповноваженої особи ВДВС здійснити розрахунок заборгованості у ВП № 24448781 за період із листопада 2019 року по грудень 2020 року.

Окрім того, що стосується прохання заявника про визнання незаконними дії щодо невинесення постанов про обмеження прав боржника та зобов`язання встановити ОСОБА_2 тимчасові обмеження щодо права виїзду за межі України, права керування транспортним засобом, користування зброєю та полювання, суд вважає за необхідне вказати про наступне.

Згідно ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як вказано вище, суд позбавлений можливості констатувати про наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів до моменту належного обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів та повідомлення про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику. Більше того, судом не може бути констатовано, що потенційна заборгованість сталася із вини боржника та у його діях існує протиправна бездіяльність, оскільки він належним чином сплачував визначені державним виконавцем платежі, не знав та не міг знати про наявні порушення при обрахунку їх розміру.

Окрім того, відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Таким чином, встановивши наявну у боржника заборгованість, державний виконавець повинен належним чином повідомити боржника про наявність відповідної заборгованості зі сплати аліментів, а також повинен роз`яснити право стягувача на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником.

Таким чином, оскільки боржник, з незалежних від нього підстав, не знав про наявність заборгованості зі сплати аліментів, вчасно сплачував їх та не допускав прострочення, не був належним чином повідомлений про існування заборгованості та наслідки невиконання судового рішення, його не може бути піддано тимчасовим обмеженням встановлених ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Не може також бути визнано і незаконною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невинесенні постанов про накладення тимчасових обмежень щодо боржника, оскільки станом на момент розрахунку, враховуючи складену довідку, у нього була відсутня заборгованість зі сплати аліментів, в чому державний виконавець був переконаний. Суд позбавлений можливості стверджувати про умисел посадової особи ВДВС щодо неправильності складання вказаної довідки та внесення до неї некоректних відомостей.

Враховуючи викладене та відповідно до ст. ст. 1, 2, 28, 39, 71 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 451, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконними дії заступника начальника Заліщицького РВ ДВС Південно-Західного МУЮ Чокан Богдана Степановича у ВП № 24448781 щодо нездійснення розрахунку аліментів у період із серпня 2017 року по червень 2018 року у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зобов`язати начальника Заліщицького РВ ДВС Південно-Західного МУЮ Чокан Богдана Степановича здійснити у ВП № 24448781 розрахунок аліментів у період із серпня 2017 року по червень 2018 року у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. Г. Проскурняк