Справа № 324/955/20
Провадження № 4-с/324/8/2020
УХВАЛА

про залишення скарги без розгляду

27 липня 2020 року м. Пологи

Суддя Пологівського районного суду Запорізької області Каретник Ю.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 березня 2020 року, а також на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшла вказана скарга з додатками.

Автоматизованою системою документообігу Пологівського районного суду Запорізької області до провадження судді Каретник Ю.М. було розподілено вищезазначену справу.

В обґрунтування поважності пропуску строку для звернення до суду із скаргою на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 березня 2020 року, а також на дії державного виконавця, заявник посилається на те, що про виконавче провадження та постанову про його відкриття від 01 листопада 2016 року йому стало відомо лише 25 червня 2020 року після ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження №52811791. Постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника не надходила. Тому заявник просить визнати причину пропуску строку на подання скарги на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 березня 2020 року, а також на дії державного виконавця, поважною і поновити пропущений строк.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходжу до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

В силу вимог ст.127 ч.1 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Однак, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Із матеріалів даної справи встановлено, що ОСОБА_1 з адвокатом Гнєзділовою К.О. 09 червня 2020 року уклали договір про надання правової допомоги, згідно якого «предметом даного договору є надання представником усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у справі, що стосується представництва інтересів клієнта щодо сплати аліментів на утримання дитини перед усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами, судами, усіма відділами державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

Доказів того, що заявник дізнався саме 25 червня 2020 року про існування виконавчого провадження відносно нього та постанови про відкриття виконавчого провадження до скарги долучено не було, як і не було долучено доказів того, що адвокат Гнєзділова К.О. дійсно 25 червня 2020 року ознайомлювалася з матеріалами виконавчого провадження №52811791.

Суд критично ставиться до наведеного у скарзі обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення до суду зі скаргою з огляду на те, що заявник ще 09 червня 2020 року потурбувався про представництво його інтересів у справі щодо сплати аліментів на утримання дитини і саме задля цього уклав договір з адвокатом Гнєзділовою К.О., про що прямо вказано у долученій до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги від 09 червня 2020 року, тому вказані заявником причини пропуску процесуального строку на оскарження постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 березня 2020 року та дій державного виконавця, не свідчать про його необізнаність до 25 червня 2020 року про існування вказаного виконавчого провадження та про наявність об`єктивних перешкод для звернення зі скаргою в передбачені законом строки.

У той же час, судом враховано, що пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13). Суд, зокрема, постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків. Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення (пункт 52 рішення).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99) та у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

При вищевикладених обставинах та беручи до уваги, що наведені заявником обставини не дають підстав вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду для подання скарги на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 березня 2020 року, а також на дії державного виконавця, приходжу до висновку, що у поновленні пропущеного строку слід відмовити.

Згідно зі ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, встановивши, що дану скаргу подано після закінчення процесуального строку, визначеного ч.1 ст.449 ЦПК України, і заявником не наведено поважних причин пропуску цього строку, приходжу до висновку, що скаргу треба залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.126, 127, 449 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання поважною причини пропуску строку звернення до суду зі скаргою та поновлення пропущеного строку відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 березня 2020 року, а також на дії державного виконавця, залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку на її подання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Каретник Ю. М.