Дата документу 28.07.2020 Справа № 331/574/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2303/20 Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
Є.У.№ 331/574/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Нікопольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати на землю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Нікопольська міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням міської ради № 38-63/УІ від 26.06.2015 ОСОБА_1 поновлено договір оренди земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , площею 4837 м2, кадастровий номер: 0:03:002:0024, на 5 років, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 03.07). На виконання рішення міської ради 23.11.2015 сторони уклали договір оренди, яким визначили, що розмір орендної плати складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 вносить орендну плату без урахування кумулятивних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, внаслідок чого за період з січня 2017 по грудень 2018 утворилася заборгованість у загальному розмірі 343 449, 82 грн., позивач просив суд на підставі ст.ст.21, 24 Закону України «Про оренду землі», п.14.1.147ст.147 Податкового Кодексу України стягнути всю суму боргу у судовому порядку.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10 квітня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Нікопольської міської ради заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 343 449 (триста сорок три тисячі чотириста сорок дев`ять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки за договором оренди землі від 23.11.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Нікопольської міської ради судовий збір у розмірі 5 151,75 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 має заборгованість з орендної плати за землю, оскільки сплачував її без урахування кумулятивних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що не узгоджується з умовами договору. На думку суду першої інстанції, підставою для перерахунку суми обов`язкового платежу є зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки у зв`язку із зміною коефіцієнта, який характеризує її функціональне використання; зміна розміру нормативної грошової оцінки землі через її індексацію не може вважатися безумовною та необхідною підставою для обов`язкового внесення змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що сумлінно виконує умови договору оренди, вносить плату за користування земельною ділянкою у відповідності з умовами договору. Будь-яких змін щодо збільшення орендної плати до договору не вносилося, за інформацією Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області заборгованості зі сплати податків на землю він не має. Внаслідок застосування позивачем кумулятивного коефіцієнту розмір орендної плати за землю фактично збільшився майже втричі, проте жодних змін до договору сторони не вносили.

У відзиві на апеляційну скаргу Нікопольська міська рада вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги неспроможними. Застосування кумулятивних коефіцієнтів індексації до нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є зміною розміру орендної плати, а отже не може бути підставою для внесення змін до договору оренди, за яким сторони передбачали, що плата за землю вноситься з урахуванням коефіцієнтів індексації.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що рішенням Нікопольської міської ради № 38-63/УІ від 26.06.2015 ОСОБА_1 поновлено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер: 0:03:002:0024, що знаходиться на АДРЕСА_1 площею 4 837м2, строком на 5 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 03.07). Цим же рішенням встановлено орендну плату у розмірі 3% від діючої нормативної грошової оцінки землі (а.с.17).

На виконання рішення міської ради 23.11.2015 сторони уклали договір оренди земельної ділянки, про що зроблено запис у Державному реєстрі речових прав 08.12.2015 за № 12478749 (а.с.912,18-25).

Пунктом 9 договору оренди сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у вигляді відсотків від діючої нормативно-грошової оцінки земель міста Нікополь із врахуванням щорічного коефіцієнту індексації. Розмір орендної плати складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 28 836,26 грн. за рік (а.с.18-24).

Як зазначено у п.10 Договору, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії та без урахування індексів інфляції (а.с.18-24).

Розмір орендної плати переглядається, у тому числі, у разі зміни розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. У разі необхідності, за домовленістю сторін, рішенням сесії міської ради розмір, порядок, строки та умови сплати орендної плати можуть змінюватися, що встановлюється додатковою угодою (п.13 Договору оренди, а.с.19).

Орендодавець має право вимагати від орендаря зміни розміру, умов та строків орендної плати, якщо мають місце умови, викладені у п.13 договору (п.27 Договору оренди, а.с.19 зворот).

Зміна умов договору здійснюється у письмові формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (п.33 Договору оренди, а.с.21).

Отже, умовами договору оренди на орендаря не покладено обов`язку самостійно індексувати розмір орендної плати у зв`язку зі зміною нормативно грошової оцінки землі згідно з чинним законодавством

При укладанні договору оренди у відповідності до п.10 Договору позивач склав витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, згідно якому її розмір становить 961 208, 64 грн. (а.с.25).

За інформацією Міськрайонного управління у Нікопольському районі та м.Нікополі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.03.2017 та 03.08.2018 кумулятивний коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель міста Нікополя у 2017 і 2018 складає 2,315 відповідно (а.с.13-14).

Згідно витягу із технічної документації про НГО земельної ділянки (надано відділом у Нікополі МУ у Нікопольському районі та м. Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області у 2018 році від 29.11.2018 №1582) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002 площею 4837 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , у 2018 році 7 319 928,84 грн., з врахуванням кумулятивного коефіцієнту індексації НГО земель м. Нікополь станом на 01.01.2018 рік, який складає 2,315 (а.с.15).

Згідно інформації, наданої Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області по відповідачу ОСОБА_1 за 2017- 2018 перераховано податку - орендна плата за землю з фізичних осіб всього в сумі 95 745,92 грн., а саме: за 2017 рік 43 801,70 грн., за 2018 рік - 51 944,22 грн. Станом на 21.03.2019 заборгованості зі сплати податків та зборів, які контролюються ГУ ДФС у Дніпропетровській області, не має (а.с.84-87)

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, є однією із істотних умов договору.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм земельного та податкового законодавства України, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі», підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України), з іншого є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Разом з тим основною підставою для нарахування орендної плати за землю є саме договір оренди земельної ділянки (частина 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі», пункт 288.1 статті 288 ПК України).

За змістом частини 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» Податковим кодексом України регулюються виключно строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, тоді як всі інші питання, зокрема, розмір, умови нарахування та внесення орендної плати за землю, порядок та підстави зміни такого розміру, встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, про що також зазначено в пункті 288.4 статті 288 цього Кодексу (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 925/258/17).

Відповідно до статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платник орендної плати орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК України).

Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.

Крім того, за змістом статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Аналіз наведених положень ПК України, Закону України «Про оцінку земель» та Закону України «Про оренду землі» дає підстави для висновку, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретного розміру орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначено в договорі оренди. ПК України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому саме у договорі оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 916/3233/16, від 07.10.2019 у справі № 922/3321/18 та постанові палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 922/1658/19.

З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та у подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 1917/1188/2012 (№826/1291/17)).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з посиланням на норми ПК України зазначає про обов`язок орендаря автоматично самостійно застосовувати нову нормативну грошову оцінку земельної ділянки під час розрахунку орендної плати на підставі положень ПК України. Проте такі висновки ґрунтуються на безпідставному пріоритетному застосуванню норм податкового законодавства у порівнянні з положеннями земельного законодавства та Закону України «Про оренду землі», якими дійсно регулюються спірні орендні правовідносини.

Суд першої інстанції безпідставно не врахував того, що правовідносини між позивачем і відповідачем є договірними, а не контролюючими. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у орендаря згідно з умовами договору оренди від 23.11.2015 відсутній обов`язок самостійно індексувати розмір орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством. За умовами договору оренди підвищення коефіцієнту індексації, що призводить до зміни розміру земельного податку, є підстава для перегляду розміру орендної плати, а отже внесення змін до договору оренди землі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

За змістом статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Ураховуючи норми статей 14, 632 ЦК України і статей 21, 30 Закону України «Про оренду землі», положення пунктів 10, 13, 27 договору оренди від 23.11.2015, згідно з якими обчислення розміру орендної плати за земельні ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору, розмір орендної плати переглядається у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, у разі необхідності за домовленістю сторін, розмір, порядок, строки та умови сплати орендної плати можуть змінюватися, що встановлюється додатковою угодою, апеляційний суд вважає, що ані законом, ані умовами цього договору не передбачено обов`язку орендаря самостійно індексувати розмір орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки без попереднього внесення відповідних змін до договору оренди.

Чинним законодавством не передбачено положень про зміну розміру орендної плати за користування орендованим майном саме з моменту прийняття таких змін, а надається право сторін правовідносин у подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору. Отже, до моменту внесення змін до договору оренди, в тому числі за рішенням суду, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі, передбаченому чинним договором оренди (аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №916/1578/15-г, та у постанові Верховного Суду від 09.06.2020 у справі №911/2658/18.

Суд першої інстанції порушив і норми процесуального права, оскільки розглянув справу із порушенням правил виключеної підсудності.

За обставинами справи спірна земельна ділянка знаходиться у м. Нікополі, а отже у відповідності до ч.1 ст.30 ЦПК України позов, що виник із приводу нерухомого майна внесення орендарем орендної плати за землю, має розглядатися за місцезнаходженням земельної ділянки, тобто місцевим судом м. Нікополя. Порушення правил виключної підсудності залишилося і поза увагою відповідача і його представників, які не обґрунтовували ні свої заперечення проти позову, ні апеляційну скаргу цією обставиною.

За вказаних обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що постановлено із дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі ст.376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

На підставі ст.141 ч.ч.1, 13 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати зі сплати судового збору при подачі апеляційної скарги на суму 7 727, 64 грн. підлягають компенсації за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2020 року по цій справі скасувати.

Позов Нікопольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати на землю залишити без задоволення.

Стягнути з Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 7 727, 64 грн. (сім тисяч сімсот двадцять сім грн.. 64 коп.) компенсації судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 29 липня 2020 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська