У Х В А Л А

24 липня 2020 року

м. Київ

справа № 686/16970/17

провадження № 61-10098ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства - ринок «Ранковий» про визнання незаконними та скасування наказів про переміщення і притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міського комунального підприємства ринок «Ранковий» (далі - МКП ринок «Ранковий») про визнання незаконними та скасування наказів про переміщення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що наказом від 06 жовтня 2016 року № 59-ок ОСОБА_1 прийнята на роботу до МКП ринок «Ранковий» на посаду начальника дільниці з утримання ринку і автостоянок на ринок і автостоянки на вулиці Геологів у місті Хмельницькому на період перебування ринку і автостоянок у відомстві підприємства.

Також позивач зазначала, що між підприємцями ринку, у тому числі позивачем, та ОСОБА_2 , заступником директора МКП ринок «Ранковий» виник конфлікт у зв`язку із зверненням підприємців ринку до міського голови щодо зловживань останнім своїми правами.

19 серпня 2017 року наказом № 60-к ОСОБА_1 переведено на посаду начальника дільниці на сектори почергово на вулиці Хотовицького, Курчатова, 4/3, Курчатова, 11, Курчатова, 1а, Гастелло, 6/1, Чорновола, 23 , Фельштинський переїзд у місті Хмельницькому .

Позивач не погодилась з вказаним переведенням з підстав необґрунтованості виробничої необхідності, відсутності посади начальника дільниці у зазначених секторах у штатному розписі підприємства, відсутності робочого місця та інших умов праці в інших секторах.

Наказом від 23 серпня 2017 року № 62-к ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання наказу від 19 серпня 2017 року № 60-к, позбавлено премії з серпня 2017 року та на період дії дисциплінарного стягнення не виплачено повністю заробітну плату.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 , з урахуванням збільшених позовних вимог, просила суд визнати незаконними і скасувати накази МКП ринок «Ранковий» від 19 серпня 2017 року № 60-к про переведення та від 23 серпня 2017 року № 62-к про притягнення її до дисциплінарної відповідальності; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн; поновити її на посаді начальника дільниці з утримання ринку та автостоянок на вулиці Геологів, 13 у місті Хмельницькому та стягнути середню заробітну плату за жовтень-грудень 2017 року до січня 2018 року у розмірі 25 103,72 грн до дня ухвалення рішення у справі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ МКП ринок «Ранковий» від 19 серпня 2017 року № 60-к про переведення ОСОБА_1 . Визнано незаконним та скасовано наказ МКП ринок «Ранковий» від 23 серпня 2017 року № 62-к про оголошення догани ОСОБА_1 . Відшкодовано на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500,00 грн. У іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, оскільки позивач не звільнена з посади начальника дільниці з утримання ринку та автостоянок, а також відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 не допускають до її робочого місця.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у наказі від 19 серпня 2017 року № 60-к про переміщення ОСОБА_1 не міститься обґрунтованих підстав виробничої необхідності її переміщення, наказом від 23 серпня 2017 року № 62-к не обґрунтовано підстави позбавлення премії позивача та не відображено, що ОСОБА_1 відмовилась від надання письмових пояснень з приводу застосування відносно неї дисциплінарного стягнення. Крім того, відмовляючи в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звільнена з посади начальника дільниці, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року в частині позовних вимог про поновлення на роботі залишено без змін.

Верховний Суд вважав необгрунтованим висновок апеляційного суду в частині відмови у задоволенні вимог про поновлення на роботі, апеляційний суд виходив з того, що не може бути підставою для скасування рішення суду посилання ОСОБА_1 на те, що її було незаконно переміщено, то вона має право на недоотриману заробітну плату. Крім того, апеляційний суд зазначив, що позивач не була звільнена з роботи, в судовому засіданні вона не довела, що її до роботи не допускали, що її заробітна плата змінилась, отже позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Верховний Суд зазначив, що у трудових спорах презумпція вини лежить на роботодавцеві, тому він спростовує заявлені працівником вимоги. Отже, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюються дії роботодавця, саме відповідач повинен довести, що ці дії вчинені без порушення законодавства про працю.

Зокрема, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про скасування наказу від 23 серпня 2017 року № 62-к «Про оголошення догани», апеляційний суд не перевірив, чи була фактично здійснена виплата заробітної плати ОСОБА_1 (включаючи усі складові заробітної плати, в тому числі премії з серпня 2017 року), оскільки позивач вказувала на порушення її права на отримання заробітної плати та просила його захистити.

Отже, ухвалюючи рішення, апеляційний суд не звернув уваги на те, що після встановлення факту незаконного переміщення ОСОБА_1 , її трудові права не були захищені у визначений законом спосіб у повному обсязі.

Для перевірки правильності нарахованої заробітної плати, апеляційний суд не встановив на підставі належних доказів розмір заробітної плати ОСОБА_1 ; не перевірив, якими належними первинними доказами підтверджується виплата заробітної плати за спірний період у належному розмірі з урахуванням усіх належних сум. Отже, апеляційний суд не звернув уваги, що роботодавець повинен доводити належними та допустимими доказами факт відсутності заборгованості зі сплати заробітної плати (зокрема, спеціальними відомостями зарахування заробітної плати на банківські рахунки, а також розрахунково-платіжними відомостями про нарахування заробітної плати за місяць, якими підтверджується сума нарахованої заробітної плати та здійснені з неї відрахування податків і зборів).

Докази, що повинні підтверджувати безумовне отримання заробітної плати, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, апеляційний суд не дав оцінки доводам позивача про її порушене право на заробітну плату за спірний період з належним преміюванням та не мотивував спростування цих доводів.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що трудовий договір між сторонами у справі не розірвано, у зв`язку з переведеням трудові правовідносини з ОСОБА_1 відповідач не припинив.

Таким чином, судові рішення у вказаній частині відповідають вимогам закону.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року про відмову у стягненні заробітної плати скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінено.

Стягнуто з МКП - ринок «Ранковий» на користь ОСОБА_1 20 567,81 грн заробітної плати (сума визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати є необґрунтованим, тому ухвалене ним рішення в цій частині вимог підлягає скасуванню.

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 червня 2020 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом перегляду в касаційній інстанції є трудовий спір щодо стягнення заробітної плати у розмірі 20 567,81 грн. Справа є незначної складності.

У касаційній скарзі не викладено переконливих аргументів щодо обгрунтування умов застосування винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Хмельницького апеляційного суду від 10 червня 2020 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства - ринок «Ранковий» про визнання незаконними та скасування наказів про переміщення і притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко