ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1158/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/3890/20 Категорія: на ухвалу Троян Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л. І.

учасники справи:

заявник - Комунальне підприємство «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради;

боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу - Комунальне підприємство «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради

розглянувши у м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Троян Т. Є. у Соснівському районному суді м. Черкаси 25.05. 2020 року, за заявою Комунального підприємства «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в :

27 квітня 2020 року КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви представник КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради зазначає, що боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира знаходиться у багатоквартирному - житловому будинку, вивезення твердих побутових відходів якого здійснює заявник КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради .

У заяві «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради вказує, що КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради укладає договори на вивезення побутових відходів з мешканцями міста Черкаси. На виконання вимог ст. 35 -1 Закону України « Про відходи» від 05. 03.1998 року, ст. ст. 12, 25 Закону України « Про житлово - комунальні послуги» КП «Черкаська служба чистоти» було опубліковано договір про надання послуг з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів в офіційному друкованому засобі масової інформації - газеті «Місто» № 5 від 17.04. 2013 року та розміщений в мережі Інтернет на офіційному сайті Черкаської міської ради.

Заявник посилається, що боржники користуються послугами по вивезенню, знешкодженню та захороненню твердих побутових відходів, які надаються заявником КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради та здійснюється щоденно, місце складування відходів відбувається з контейнерного майданчика, який розміщений біля житлового будинку боржників, які не виконують вимог по оплаті послуг по вивезенню, знешкодженню та захороненню твердих побутових відходів.

Заявник вважає, що вищевикладене свідчить про неналежне виконання боржниками договірних зобов`язань, а тому порушує право заявника на одержання плати за надані послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів. У боржників за період з 01 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року виникла заборгованість перед КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, яка складає 2 684, 92 грн.

КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради просить видати судовий наказ про солідарне стягнення із боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів у сумі 2 684 грн. 92 коп. та сплаченого судового збору.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року відмовлено Комунальному підприємству «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Роз?яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, у порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися до суду з аналогічними вимогами у спрощеному позовному провадженні.

Роз?яснено заявнику його право на звернення з вимогами до суду у позовному порядку.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, Комунальне підприємство «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради оскаржило ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши 10.06. 2020 року апеляційну скаргу через суд першої інстанції.

Скаржник вважає ухвалу суду незаконною, необ`єктивною, необґрунтованою, а тому ухвала суду підлягає скасуванню. Скаржник у скарзі посилається, що відмову у видачі судового наказу суд аргументував тим, що заява подана з порушенням норм ст. 163 ЦПК України, а саме: заявником не додано копію договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів , який укладено між заявником та боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Тому згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги директор Комунального підприємства «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради вказує, що згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 564 від 29.05. 2015 року «Про введення в дію рішення конкурсної комісії щодо визначення переможцем конкурсу на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в м. Черкаси « КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради визнано виконавцем послуг з вивезення побутових відходів на території м. Черкаси.

Заявник надає послуги з вивезення побутових відходів мешканцям міста Черкаси на підставі Публічного договору про надання послуг з вивезення побутових відходів. Даний договір був опублікований в газеті «Місто» № 5 від 17.04. 2013 року та розміщений в мережі Інтернет на офіційному сайті Черкаської міської ради.

Скаржник вказує, що до набрання чинності зазначеним договором від боржників не надходило жодних заяв чи заперечень про свою незгоду з умовами опублікованого договору, тому згідно вимог чинного законодавства договір вважається укладеним.

Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, в якому вивезення твердих побутових відходів здійснює заявник - КП « Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради. Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 № НОМЕР_1. За даною адресою зареєстровано 5 осіб, які користуються цією комунальною послугою.

Скаржник вважає, що при зверненні до суду першої інстанції, заявником було дотримано вимоги ст. 163 ЦПК України, а саме : надано копію публічного договору з газети « Місто» № 5 від 17 квітня 2013 року до заяви про видачу судового наказу.

У скарзі заявник вказує, що відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про житлово - комунальні послуги» від 09. 11. 2017 року №2189- VIII передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами , визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню корона вірусної хвороби ( COVID -19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Отже, враховуючи особливості перехідного періоду, публічний договір про надання послуг з вивезення побутових відходів був укладений до 01. 05. 2020 року, тобто до введення в дію Закону України № 2189-VIII, а відтак, дійсний і на день подання заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих відходів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Представник Комунального підприємства «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року про відмову у видачі судового наказу та направити справу до Соснівського районного суду міста Черкаси для продовження розгляду.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу учасниками справи не надано.

У відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У даній справі оскаржується ухвала про відмову у видачі судового наказу, яка зазначена у пункті 1 частини 1 статті 353 ЦПК України.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер правовідносин, предмет доказування, та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи про дату та час розгляду згідно до вимог цивільно - процесуального законодавства.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу відповідає вказаним вимогам закону.

Вирішуючи питання щодо видачі судового наказу, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не дотримано вимог закону, а саме ч. 3 ст. 163 ЦПК України, в якій зазначено перелік документів, що мають бути подані разом із заявою про видачу судового наказу, тому постановив ухвалу про відмову у видачі судового наказу Комунальному підприємству «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради про стягнення заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Суд послався, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника, а саме відповідний договір про надання послуг, що підтверджував би фактичне надання та отримання послуг, а тому у відповідності до ст. 165 ЦПК України прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі ст. 165 ЦПК України суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу, оскільки вважає висновки обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та постановив у справі законну і обґрунтовану ухвалу, підстав для скасування якої, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається із матеріалів заяви про видачу судового наказу та встановлено судом першої інстанції 27 квітня 2020 року КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( а. с. 2 - 3).

Звертаючись в суд з даною заявою, заявник КП « Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради обґрунтовував свої вимоги, тим, що боржники своєчасно не вносили плату за отримані послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 2 684, 92 грн. за період з 01 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємств «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі вимог ст.165 ЦПК України ( а. с. 17 - 18).

Відповідно до ч.1ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ч. ч. 1 та 2 ст. 163 ЦПК України.

Разом з тим, частиною 3 ст. 163 ЦПК України передбачено перелік документів, що обов`язково додаються до заяви про видачу судового наказу, зазначених у пунктах 1-4.

Згідно до вимог частини 3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Процесуальні наслідки недотримання вимог ст. 163 ЦПК України визначені ст. 165 ЦПК України, відповідно до п. 1 ч. 1 якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ст. 77 ЦПК України вказує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції, керуючись вимогами процесуального закону, дійшов обґрунтованого та вірного висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу, постановивши ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року про відмову у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємств «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, оскільки судом дотримано вимоги процесуального закону, тоді як заявником такі вимоги закону не виконано при поданні заяви про видачу судового наказу, так як заявник не подав суду повний перелік документів, визначених у ч. 3 статті 163 ЦК України, які є обов`язковими при поданні заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів, допустивши порушення та невиконання вимог ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Заявник не підтвердив свої вимоги належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, а з врахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, то суд першої інстанції був позбавлений можливості та не мав законних підстав для задоволення заяви про видачу судового наказу за таких обставин, які встановлено судом.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також, враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що саме заявником в порушення вимог ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу не було додано копії укладеного у письмовій формі договору між боржниками та Комунальним підприємством «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, як надавачем послуг з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів, зокрема, за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають боржники, а тому саме заявник не дотримався вимог закону.

Отже, доводи та посилання скаржника щодо помилкових висновків суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу є безпідставними та необґрунтованими, які не підлягають задоволенню апеляційним судом, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про відмову у видачі судового наказу, який не спростовано доводами апеляційної скарги скаржника.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції вірно послався, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Тому права заявника жодним чином не порушено.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слід звернути увагу на те, що заявник не позбавлений права звернутися з відповідними позовними вимогами про стягнення боргу за оплату послуг з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів у порядку позовного провадження у випадку спору між сторонами, а не безспірності заявлених вимог, коли може бути видано судовий наказ, оскільки відсутність документів, які заявник має надати при поданні заяви про видачу судового наказу, позбавляє можливості суд вирішити питання про стягнення боргу на підставі виданого судового наказу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з урахуванням викладеного, підстави для скасування оскаржуваної ухвали за поданих доводів апеляційної скарги скаржника відсутні, тому вимоги апеляційної скарги скаржника слід залишити без задоволення, так як доводи апеляційної скарги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що заявник належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України не підтвердив свої вимоги, а з врахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, то суд першої інстанції був позбавлений можливості та не мав підстав для задоволення заяви про видачу судового наказу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з урахуванням викладеного, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення за поданих доводів апеляційної скарги скаржника відсутні, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як доводи апеляційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції « Про захист прав людини та основоположних свобод» зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що обґрунтування вимог апеляційної скарги КП « Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради не заслуговують на увагу, оскільки скаржником не зазначено обґрунтованих підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається, що судом допущено порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційним судом не вбачається підстав для скасування ухвали суду, оскільки відсутні доводи скаржника, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, так як апеляційна скарга таких доводів не містить.

З огляду на вище викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року за заявою Комунального підприємств «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з вивезення, знешкодження та захоронення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня постановлення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В. Г. Бородійчук

Л. І. Василенко