ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 361/5286/19
Провадження № 22-ц/4820/1222/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

АТ «Ідея Банк» зазначило, що 21 травня 2012 року між ним і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №910.15127, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 207 991 грн 99 копійок на строк до 21 травня 2019 року під 16,99% річних. ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами шляхом здійснення щомісячних платежів згідно встановленого графіка. Відповідач не виконав узятих на себе зобов`язань, внаслідок чого станом на 14 червня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 445 355 грн 12 коп., яка складається з 204 071 грн 61 коп. простроченого боргу, 233 803 грн 93 коп. прострочених процентів, 2 279 грн 78 коп. строкових процентів, 5 199 грн 80 коп. штрафних санкцій.

За таких обставин АТ «Ідея Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 445 355 грн 12 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2020 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, однак позов не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Ідея Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що строк позовної давності для стягнення боргу за кредитним договором встановлено за домовленістю сторін у 5 років. До 17 вересня 2012 року ОСОБА_1 здійснював платежі на погашення заборгованості, а 15 липня 2015 року АТ «Ідея Банк» звернулося з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави. Перебіг позовної давності перервався вчиненням ОСОБА_1 дій, які свідчать про визнання ним свого боргу, та пред`явленням банком позову, предметом якого є виконання забезпечувального зобов`язання. Оскільки на час звернення АТ «Ідея Банк» з позовом у цій справі строк позовної давності не сплив, то з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, яка складається з неповернутого кредиту, нарахованих процентів і штрафу. Суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи, не врахував норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про безпідставність позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін і не застосував закон (статті 259, 264 ЦК України), який підлягав застосуванню.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

21 травня 2012 року сторони уклали кредитний договір №910.15127 (далі кредитний договір), за умовами якого АТ «Ідея Банк» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 207 991 грн 99 коп., із яких: 201 933 грн на придбання автомобіля, 6 058 грн 99 копійок на фінансування страхового платежу, - строком на 84 місяці (пп. 1-3 § 1 кредитного договору).

Згідно з пп. 2, 4 § 2 кредитного договору процентна ставка за користування кредитними коштами складалася зі змінної частини ставки, яка дорівнює потрійній середньозваженій процентній ставці за залученими депозитами на рахунки домашніх господарств у гривні по всій банківській системі України за попередній місяць (15,1800%), збільшеної на 1,8100% (маржу банку). На час укладення кредитного договору процентна ставка за користування кредитними коштами становила 16,99% річних.

ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами щомісячними ануїтетними платежами згідно графіка (§ 4, додаток №1 до кредитного договору).

У § 3 кредитного договору сторони визначили, що забезпеченням виконання зобов`язання за цим договором є застава транспортного засобу автомобіля «КІА Sportage», 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі автомобіль).

Пунктом 4 параграфу 9 кредитного договору встановлено, що у разі неподання або несвоєчасного подання позичальником документів, які підтверджують його фінансовий стан за останні 6 місяців, та/або невиконання/несвоєчасного виконання поновлення дії договору (договорів) страхування заставного майна, та/або неподання/несвоєчасного подання відповідно оформленого акту перевірки заставного майна, банк має право вимагати від позичальника сплату штрафу в розмірі 2,5% від початкової суми кредиту за кожний випадок порушення, стягнувши витрати із позичальника (в тому числі, але не обмежуючись, за рахунок предмету застави), або зарахувати наступний платіж (платежі) позичальника за договором у погашення штрафних санкцій.

За змістом п. 1 § 8 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в разі: втрати позичальником, знищення або пошкодження транспортного засобу (предмету застави); передачі транспортного засобу в наступну заставу без згоди банку; відчуження та іншого розпорядження транспортним засобом без згоди банку; прострочення оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більш ніж на 30 днів; несвоєчасного та/або неналежного укладення договору страхування транспортного засобу; розірвання банком договору; неподання або несвоєчасного подання документів, що підтверджують фінансовий стан позичальника; порушення позичальником будь-яких інших умов договору, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

6 липня 2012 року сторони уклали договір застави транспортного засобу №910.15127, за яким у забезпечення виконання своїх обов`язків за кредитним договором ОСОБА_1 передав АТ «Ідея Банк» в заставу придбаний ним за рахунок кредитних коштів автомобіль.

З вересня 2012 року ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором. Останній платіж у розмірі 140 грн 60 коп. здійснено ним 21 вересня 2012 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 березня 2016 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 564 969 грн 15 коп. звернено стягнення на автомобіль шляхом продажу його АТ «Ідея Банк» від імені власника будь-якій третій особі покупцю за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності. Встановлено початкову ціну реалізації автомобіля у розмірі 269 244 грн.

Це рішення суду залишається невиконаним, оскільки автомобіль не розшукано.

Станом на 14 червня 2019 року АТ «Ідея Банк» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 445 355 грн 12 коп., яка складається з 204 071 грн 61 коп. простроченого боргу, 233 803 грн 93 коп. прострочених процентів, 2 279 грн 78 коп. строкових процентів, 5 199 грн 80 коп. штрафу.

Застосовані норми права

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України слідує, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 546 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Зібрані докази, зокрема меморіальні ордери №910.15127 від 22 травня 2012 року (а.с. 15, 16) та виписка по рахунку (а.с. 17) достовірно свідчать про те, що на виконання умов кредитного договору АТ «Ідея Банк» надало ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 207 991 грн 99 коп., які той мав повернути частинами до 21 травня 2019 року. За користування кредитом відповідач повинен був щомісячно сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а тому у липні 2015 року АТ «Ідея Банк» змінило строк виконання основного зобов`язання, звернувшись до суду з позовом про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів і неустойки.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання, внаслідок чого з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

а) щодо розміру заборгованості

Частиною 1 статті ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За умовами кредитного договору сторони встановили строк кредитування до 21 травня 2019 року та передбачили можливість зміни цього строку відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Пред`являючи у липні 2015 року позов про звернення стягнення на предмет застави та дострокове повернення кредиту, АТ «Ідея Банк» змінило строк кредитування, який згідно рішення Броварського міськрайонного суду Хмельницької області від 2 березня 2016 року настав 2 липня 2015 року. Наразі, після закінчення строку дії кредитного договору АТ «Ідея Банк» продовжило нараховувати ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами.

Отже, борг за кредитним договором, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» (станом на закінчення строку кредитування) склав 303 178 грн 28 коп., з яких 204 071 грн 61 коп. неповернутий кредит і 99 106 грн 67 коп. проценти.

Матеріали справи не містять доказів про невиконання ОСОБА_1 інших умов кредитного договору, зокрема, неподання ним документів про свій фінансовий стан, а тому на відповідача не може бути накладений штраф, передбачений п. 4 § 9 кредитного договору, у розмірі 5 199 грн 80 коп.

б) щодо позовної давності

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як передбачено ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сплив позовної давності, тобто строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, є підставою для відмови в позові, якщо про це заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення у справі.

Законом установлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, разом із тим, сторони вправі за взаємною згодою збільшити цей строк.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулось це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному простроченому платежу, а несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У разі визнання особою боргу чи пред`явлення позову до цього боржника позовна давність переривається. Після переривання строку перебіг позовної давності починається заново, а минулий час до нового строку не зараховується.

Подання до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки спрямоване на захист права кредитора на належне виконання боржником основного зобов`язання, тому пред`явлення такого позову перериває позовну давність за вимогами про стягнення грошового боргу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року (справа №423/1642/15-ц), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Оскільки за умовами кредитного договору ОСОБА_1 мав виконувати основне зобов`язання частинами та повернути банку кредит до 21 травня 2019 року, а після зміни строку кредитування до 2 липня 2015 року, то позовна давність за вимогами позивача про стягнення кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

У кредитному договорі АТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 домовилися про збільшення строку загальної позовної давності до 5 років (п. 9 § 10 кредитного договору).

ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором з вересня 2012 року, з того часу в АТ «Ідея Банк» виникло право на позов і почався перебіг позовної давності.

У липні 2015 року АТ «Ідея Банк» пред`явило до ОСОБА_1 позов про звернення стягнення на предмет застави, тому перебіг позовної давності перервався. Відтоді перебіг позовної давності почався заново та на час пред`явлення банком позову до суду (липень 2019 року) цей строк не сплив.

Посилання ОСОБА_1 на закінчення строку позовної давності не відповідають фактичним обставинам справи.

Також не ґрунтуються на законі доводи ОСОБА_1 про застосування позовної давності без відповідної заяви сторони у спорі.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про застосування позовної давності, натомість, із цієї підстави в позові АТ «Ідея Банк» не може бути відмовлено.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши всіх обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовна давність сплила, внаслідок чого позов АТ «Ідея Банк» є безпідставним, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, то з нього на користь АТ «Ідея Банк» слід стягнути 303 178 грн 28 коп. боргу.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з цим, із ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» слід стягнути судовий збір: 4 547 грн 67 коп. за подання позову (303178,28х1,5%) і 6 821 грн 51 коп. (4547,67х150%) за подання апеляційної скарги, а всього 11 369 грн 18 коп. (4547,67+6821,51).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження 79008, місто Львів, вулиця Валова, 11; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 19390819) 303 178 гривень 28 копійок боргу за кредитним договором і 11 369 гривень 18 копійок судового збору, а всього 314 547 гривень 46 копійок.

В решті позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 липня 2020 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Шевцова Л.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27