Провадження № 2/742/763/20
Єдиний унікальний № 742/1161/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У травні 2020 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 20 січня 2014 року в сумі 5012 грн. 44 коп.

Свої вимоги аргументує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.01.2014 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5600 грн.

У зв"язку з неналежним виконанням умов договору кредиту утворилася заборгованість у розмірі 5012 грн. 44 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття спадщини або відмову від спадщини у строк з 06 квітня 2015 по 06.10. 2015 року.

Спадкоємцем, що постійно проживав із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини є її чоловік ОСОБА_1 , оскільки останній був на час відкриття спадщини зареєстрований за однією адресою із спадкодавицею: АДРЕСА_1 .

19.11.2015 року позивачем була направлена претензія кредитора на адресу Прилуцької міської державної нотаріальної контори.

17.12.2015 року позивачем було отримано відповідь Прилуцької міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

Позивач зазначає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання позичальника - померлої ОСОБА_2 . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме: 6 місяців від дня відкриття спадщини.

20.11.2019 року ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, в якому позивач висунув свої вимоги до відповідача.

Відповідач в добровільному порядку борг за вищевказаним кредитним договором не повернув.

Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

02 червня 2020 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що позивач мав право стягувати борг за вищевказаним кредитним договором починаючи з 17 грудня 2015 року, проте надіслав позовну заяву до суду лише 19.02.2020 року, що є грубим порушенням ст.1281 ЦК України. До позову не долучено докази про отримання ним листа -претензії від банку. АТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов з порушенням строків встановлених ст.1281 ЦК України, що позбавляє позивача права вимоги до нього про стягнення боргу, що залишися після смерті ОСОБА_2 (а.с.62-64)

26 червня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що відповідач повідомив акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про смерть позичальника ОСОБА_2 лише 11.08.2015 року. 19.11.2015 року, тобто у встановлений ст.1281 ЦК України строк, банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника, шляхом направлення на адресу до Прилуцької міської державної нотаріальної контори претензію кредитора(а.с.85-87) ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 08.05.2020 року призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні на 10 год. 00 хв. 05 червня 2020 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2020 року розгляд справи відкладено до 08 год. 30 хв. 01 липня 2020 року.

У зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено до 08 год.30 хв. 22 липня 2020 року.

ІІІ. Позиції сторін.

В судове засідання представник позивача не з"явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

20 січня 2014 року ОСОБА_2 заповнила Анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.9).

Умовами та Правилами надання банківських послуг, передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат(а.с.10-33).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 в м.Прилуках Чернігівської області(а.с.36)

14 листопада 2015 року публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» направлено на адресу Прилуцької міської державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просить нотаріуса включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ(а.с.40)

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.12.2015 року, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №58323667, заведеної 08.12.2015 року Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.78).

12 листопада 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направило на адресу ОСОБА_1 лист -претензію, з вимогою про сплату ОСОБА_1 як спадкоємця після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 боргу у сумі 5012 грн. 44 коп. за кредитним договором від 20 січня 2014 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с.42)

Згідно довідки відділу адміністративних послуг Прилуцької міської ради від 11.06.20 року за адресою : АДРЕСА_1 станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованими значаться: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_7 )( а.с.72).

26.11.2019 року Банком проведено розрахунок заборгованості за договором кредиту №б/н від 20.01.2014 року укладеного між АТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , з якого вбачається, що заборгованість боржника на час проведення розрахунку становить 5012 грн. 44 коп., із них: 4870 грн. 95 коп. - заборгованість за кредитом, 141 грн. 49 коп. - заборгованість за відсотками(а.с.7-8).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

За змістом ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до його виконання.

Згідно вимог чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.01.2014, надана АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх вимог про стягнення кредитної заборгованості, не підтверджує наміру ОСОБА_2 отримати кредитну картку, крім того не містить даних щодо отримання кредиту на суму 5600 грн, а містить лише анкетні дані ОСОБА_2 , без зазначення наміру отримати будь-яку картку з перелічених у списку. Також відсутня відмітка у графі «Пам`ятку, що містить, в тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, отримав та ознайомився з її змістом під розписку».( а.с.9)

Разом з тим, ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку не свідчить про автоматичне виникнення кредитних зобов`язань у ОСОБА_2 перед банком. Матеріали справи не містять кредитного договору б/н від 20.01.2014 б/н, на який посилається банк у своєму позові, що засвідчували б бажання ОСОБА_2 отримати кредитні кошти на умовах дії відповідної кредитної картки, а також відповідних доказів про отримання нею кредитних коштів саме за цим договором.

Розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором не може вважатись належними та достовірними доказами в розумінні ст.ст.77, 79 ЦПК України укладання договору саме 20 січня 2014.

Зважаючи на предмет позову, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 січня 2014, який не змінювався протягом усього часу розгляду справи, відсутність такого договору в матеріалах справи, суд приходить висновку, що у ОСОБА_2 не виникло зобов`язань за кредитним договором від 20 січня 2014, а тому не виникло таких зобов`язань і у ОСОБА_1 виходячи із положень ст.1218 ЦК України.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ч.1 ст.1282 ЦПК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Натомість матеріали справи не містять жодних доказів, щодо наявності майна у ОСОБА_2 , яке отримав у спадок її чоловік ОСОБА_1 та його вартості, що позбавляє суд прийняти законне та обґрунтоване рішення про стягнення заборгованості з спадкоємця.

Суд вважає, безпідставними посилання відповідача на недотримання позивачем вимог ст..1281 ЦК України щодо строку пред`явлення вимог до спадкоємців, оскільки матеріали справи містять відомості про звернення позивача до нотаріальної контори з претензією до спадкоємців, що не суперечить вимогам ст.1281 ЦК України,оскільки позивачу не були відомі спадкоємці.

Виходячи із встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, оцінених судом в сукупності згідно приписів процесуального закону, суд приходить до висновку, що позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору від 20.01.2014 з ОСОБА_2 не надано, так як і не надано доказів наявності та вартості спадкового майна , яке належило ОСОБА_2 та яке отримав у спадок ОСОБА_1 , а тому вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» належить відмовити.

VІ. Розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, ст.ст.263-265,273,279,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Коваленко А.В.