Номер справи 623/4825/19
Номер провадження 2-о/623/9/2020
РІШЕННЯ

іменем України

13 липня 2020 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Винниченка П.П.

з участю: секретаря - Ардашевої Я.В.

заявника: ОСОБА_1

представника заявника: ОСОБА_2

представника заінтересованої особи: ОСОБА_3 О ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації. Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер під час проходження військової служб її син ОСОБА_5 на території Російської Федерації. В зв`язку з цим, їй було встановлено статус «Члена сім`ї загиблого (померлого)» та видано управлінням соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 від 12 травня 1997 року. Спочатку, при оформленні статусу нею були подані всі необхідні документи, якими встановлено причинний зв`язок смерті з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби. Факт смерті сина при виконанні обов`язків військової служби підтверджується свідоцтвом про смерть та актом комплексної психолого-психіатричної експертизи № 573 від грудня 1992 року. Причина смерті здавлювання органів шиї при повішенні безпосередньо пов`язана із захворюванням - затяжним депресивним станом, що отриманий в період проходження військової служби. Наразі управління соціального захисту населення визнало раніше видане посвідчення недійсним та позбавило її пільг. У зв`язку з чим, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

16.03.2020 року представником заінтересованої особи надано до суду заперечення на заяву.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти заяви заперечував.

Суд, з`ясувавши всі обставини, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, по справі встановлено, ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 09.10.1997 року (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.6).

В лікарському свідоцтві про смерть від 29.08.1992 року серія НОМЕР_4 зазначено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 19 років, запис № 201, причина смерті:здавлення органів шиї петлею при повішенні. Смерть настала в період проходження військової служби. Місце смерті: АДРЕСА_1 . (а.с.7) .

Обласним центром медико-соціальної експертизи 30 березня 2000 р. розглянуті документи ОСОБА_5 на предмет встановлення причинного зв`язку смерті із захворюванням, отриманим в період проходження військової служби. Встановлено, що причина смерті ОСОБА_5 :здавлення органів шиї петлею при повішенні. Смерть настала в період проходження військової служби безпосередньо пов`язана з наявним захворюванням:затяжним депресивним станом (акт комплексної психолого-психіатричної експертизи № 573 від 04-24.12.1992 р.) також отримані в період проходження військової служби. (а.с.8).

Заявнику ОСОБА_1 буловидано безтермінове посвідчення серії НОМЕР_1 від 12 травня 1997 року, пред`явник даного посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

22.06.2011 року ОСОБА_1 отримала посвідчення матері військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, видане безстроково Харківським облвійськкоматом. (а.с.10).

Згідно Витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців, Протокол № 33 від 21 січня 2020 року, зазначено, що травма колишнього військовослужбовця ОСОБА_5 , 1972 р.н. «Здавлення органів шиї петлею при повішенні», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 29.08.1992 р. Сєвєроморським відділом ЗАГС Мурманської області; висновком комплексної психолого-психіатричної комісії Мурманського гарнізону від 26.11.1992 № 573 одержана в результаті нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби. (а.с.22,23).

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Отже, дослідженими в суді доказами стверджується факт смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Встановлення зазначеного юридичного факту іншим способом, окрім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 293, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 15 липня 2020 року включно.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя П. П. Винниченко