Провадження № 22-ц/812/1119/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого судді- Бондаренко Т.З.,

суддів -Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання- Горенко Ю.М.,

за участі: стягувача ОСОБА_1 , представника боржника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 25 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Бобрової І.В. у цивільній справі №487/5804/16-ц за скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухаря С.С. про закінчення виконавчого провадження від 03 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївгаз», ОСББ «Єдність Миколаїв» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 року представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі - АТ «Миколаївгаз») звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарь С.С. про закінчення виконавчого провадження.

В скарзі зазначав, що 03 березня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №487/5804/16-ц, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 13 липня 2017 року про зобов`язання АТ «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання. Скаржник вважає, що державний виконавець таким рішенням фактично позбавив стягувача права на відновлення газопостачання, при цьому не здійснивши всіх заходів, спрямованих на виконання судового рішення. Також, такими діями, державний виконавець умисно створив передумови для стягувача для повторного звернення до виконавчої служби з виконавчим листом, що призведе до повторного стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, виконавчого збору та накладення штрафів.

За такого АТ «Миколаївгаз» просило визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарь С.С. про закінчення виконавчого провадження від 03 березня 2020 року №60924645.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2020 року скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» задоволено та постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухаря С.С. про закінчення виконавчого провадження від 03 березня 2020 року скасовано.

Вказана ухвала мотивована тим, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, без з`ясування причин невиконання виконавчого документу та не вжито заходів спрямованих на виконання рішення суду.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не повно з`ясував всі обставини справи, що мають значення для справи, та не встановив які саме права боржника порушені.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Як вбачається з матеріалів справи що 22 червня 2017 року рішенням Апеляційного суду Миколаївської області по справі №487/5804/16-ц, позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» задоволено частково. Зобов`язано відповідача відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання.

Постановою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення, 13 липня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №487/5804/16-ц про зобов`язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання.

20 червня 2019 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухарем С.С. відкрито виконавче провадження № 59375093 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухаря С.С. від 24 липня 2019 року виконавче провадження № 59375093 з примусового виконання виконавчого листа №487/5804/16-ц виданого 13 липня 2017 року було закінчено відповідно до п.11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

13 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про повторну видачу виконавчого листа №487/5804/16-ц від 13 липня 2017 року.

20 грудня 2019 року даний виконавчий лист було ним отримано, про що свідчить відповідна розписка стягувача.

21 грудня 2019 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухарем С.С. було відкрито виконавче провадження №60924645 з примусового виконання виконавчого листа №487/5404/16-ц виданого 13 липня 2017 року.

02 січня 2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухарем С.С. винесено постанову про передачу виконавчого провадження №60924645 у зв`язку з наказом Міністерства юстиції України від 17 грудня 2019 року №4053/5 «Про відділи державної виконавчої служби», перейменуванням та зміною підпорядкування Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області до перейменованого органу ДВС - Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

13 січня 2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарем С.С. прийняте виконавче провадження №60924645.

16 січня 2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарем С.С. винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 грн. та повторно надано десятиденний строк для виконання рішення суду.

30 січня 2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарем С.С. винесено постанову про накладення на АТ «Миколаївгаз» за повторне невиконання рішення суду штрафу у подвійному розмірі в сумі 10200 грн.

03 березня 2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухарем С.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області повідомлення про вчинення кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

Із змісту наведеної постанови слідує, що державним виконавцем двічі надавався боржнику строк для добровільного виконання рішення суду, проте, в зв`язку з його невиконанням на боржника двічі накладався штраф та направлено до Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ознаками передбаченими ст. 382 КК України. Так, державний виконавець зазначає, що рішення не може бути виконано без участі боржника і державний виконавець не може організувати виконання рішення без участі боржника, в зв`язку з чим виконавчий документ необхідно направити до суду, який його видав, а виконавче провадження закінчити відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З системного аналізу наведених норм, слідує, що наслідки невиконання рішення боржником у вигляді закінчення виконавчого провадження настають: 1) у разі встановлення перевіркою державного виконавця повторного невиконання боржником рішення без поважних причин, 2) у разі неможливості виконання рішення без участі боржника.

Відповідно до положень ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Із змісту оскаржуваної постанови не вбачається: чи проводилася державним виконавцем перевірка, якщо проводилася то у який спосіб і що встановлено при перевірці, тобто яку причину невиконання судового рішення було встановлено державним виконавцем.

Однак, відповідно до наведеної норми таке є обов`язком державного виконавця.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, Державною Виконавчою службою надано акти державного виконавця від 16 та 29 січня 2020 року, якими встановлено факт невиконання рішення. Так зі змісту вказаних актів вбачається, що в ході перевірки встановлено, що газова плита в квартирі АДРЕСА_1 від`єднана від мережі газопостачання, плита справна, під`єднана до комунікацій, проте газ не поступає, що свідчить про невиконання рішення боржником у встановлений державним виконавцем строк (ас. 61, 65). Таким чином, і в даних актах державним виконавцем не було встановлено причини невиконання рішення суду та не надано їй відповідної оцінки щодо поважності чи неповажності.

В той же час, АТ «Миколаївгаз» листом від 18 лютого 2020 року повідомило державного виконавця про неможливість виконання судового рішення, зазначивши, що рішення суду ним не виконано, як він вважає з поважних причин, оскільки для приєднання газової плити стягувача до мереж газопостачання має бути оглянутий її технічний стан, проте стягувач не погоджується на надання доступу до свого помешкання. Також АТ «Миколаївгаз» просило державного виконавця посприяти Товариству у виконані рішення суду, оскільки через відсутність можливості доступу до помешкання, є неможливим, відповідно до діючих нормативних актів, здійснити під`єднання газової плити до газопостачання.

За вказаних обставин, районний суд повно та всебічно дослідив обставини справи, доказам, які надали сторони, дав належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що державним виконавцем, в порушення наведених вимог Закону не було встановлено причину невиконання рішення та не надано їй оцінку, не вжито заходів щодо виконання рішення суду.

За такого, районний суд правильно визначився, що постанова державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кухаря С.С. про закінчення виконавчого провадження від 03 березня 2020 року винесена передчасно та з порушенням закону, а тому підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги про те, що фактично оскаржувана постанова не порушує права боржника, не можна прийняти до уваги, оскільки визначення державним виконавцем причини невиконання рішення суду впливає на права та обов`язки боржника та тягне для останнього негативні наслідки.

Також, підлягають відхиленню посилання апелянта на відсутність повноважень представника боржника ОСОБА_2 в суді, оскільки доручення йому видане та підписано особою, яка на даний час не є керівником.

Так, відповідно до довідки виданої 08 липня 2020 року головою правління АТ «Миколаївгаз» Бузовською Т.В., яка відповідно до даних Державного реєстру юридичних осіб на даний час є керівником юридичної особи, довіреність №007Др-160-1219, видана 06 грудня 2019 року КТ «Операторгазорозподільної системи «Миколаївгаз» на ім`я ОСОБА_2 не скасовувалась.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали районного суду, колегія не вбачає підстав для її зміни чи скасування, як такої, що відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом 30 днів з дня складання її повного тексту 20 липня 2020 року.

Судді Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова