Справа № 346/2869/20
Провадження № 2-з/346/18/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду м. Коломия Івано-Франківської області Васильковський В.В, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватне підприємство "Карпатресурс" ОСОБА_2 Олександр ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу про забезпечення позову шляхом накладення арешту, -

в с т а н о в и в:

22 липня 2020 року до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що нимдо Коломийського міськрайонного суду подано позовну заяву до ПП «Карпатресурс», третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення боргу в розмірі 377 479,74 грн. Заявлений розмір боргу підприємства відповідача є для нього істотним. Так само істотною є ця сума коштів і для ПП «Карпатресурс». На даний час відповідач не бажає врегулювати даний спір мірним шляхом та повернути існуючу заборгованість. Відповідно до інформаційної довідки № 196870168 від 20.01.2020 року відповідачу на праві власності належав цілісний майновий комплекс нежитлових виробничих будівель та споруд за адресою по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту НОМЕР_1 ). Іншого майна, яке б могло забезпечити імовірне виконання рішення суду у даній справі, у відповідача, як йому відомо, немає. 26 листопада 2019 року заступником начальника відділу Коломийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження № 60704947 про стягнення з ПП «Карпатресурс» на його користь 67 840,21 грн. боргу. Постановою від 31.01.2020 року державним виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно підприємства, про що внесено інформацію про реєстрацію обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг № 198441546 від 31.01.2020р). В подальшому 04 лютого 2020 року тим самим державним виконавцем було відкрито ще одне виконавче провадження № 61123648 про стягнення на його користь з ПП «Карпатресурс» 27 296,30 грн. боргу. Проте, незважаючи на встановлену заборону відчуження арештованого майна відповідач здійснив таке відчуження. Відповідно до інформаційної довідки № 215732841 від 09.07.2020 року відповідач ПП «Карпатресурс» на підставі протоколу загальних зборів засновників від 11.02.2020 року передало до Статутного капіталу ТОВ Отинійська меблева фабрика» об`єкт нерухомого майна меблева фабрика, об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер об`єкту 2). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань засновниками ТОВ «Отинійська меблева фабрика» () є ОСОБА_6 та ПП «Карпатресурс», кінцевими бенефіціарними власниками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Таким чином, будучи повідомленими про накладання арешту державним виконавцем на все майно підприємства, його учасники, треті особи у даній справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , здійснили відчуження майна підприємства на користь іншої юридичної особи. ПП «Карпатресурс», в свою чергу, набуло корпоративних прав в даній юридичній особі. З огляду на вищевказані обставини та вищенаведені дії відповідача, в нього є обґрунтовані побоювання, що невжиття відповідних заходів забезпечення заявленого ним позову, може ускладнити та навіть унеможливити в майбутньому виконання рішення суду в даній справі. Тому просить суд вжити заходів забезпечення заявленого а саме накласти арешт на частку Приватного підприємства «Карпатресурс» в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Отинійська меблева фабрика» .

Учасники справи, в силу ч. 1 ст. 153 ЦПК України, про дату, час та місце судового засідання щодо розгляду заяви про забезпечення позову, не повідомлялись. Необхідності у виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для дачі прояснень, у суду не виникло.

В зв`язку з цим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви, суд доходить наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на частку в розмірі 100% статутного капіталу ПП «Карпатресурс» () в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Отинійська меблева фабрика» ().

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Заявник, подаючи заяву про забезпечення позову, не представив будь-яких доказів щодо існування обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи унеможливить виконання рішення суду, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з цих підстав. До заяви не долучено будь-якого доказу чи обґрунтування реальності наміру відчужити майно відповідачем, як і будь-яких інших доказів, що вказують на імовірність відчуження чи пошкодження майна до вирішення спору.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 115 ЦК України, господарське товариство є власником майна, передавного йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного капіталу.

ТзОВ "Отинійська меблева фабрика" не є відповідачем по справі, а тому суд не вбачає за можливим накладення арешту на майно цього підприємства.

Керуючись,ст. ст.. 151-153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватне підприємство "Карпатресурс" Мігалін Олександр Миколайович, ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Васильковський В. В.