Справа № 372/3057/19
Провадження № 2-308/20
У Х В А Л А

17 липня 2020 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_6 , про визнання договорів недійсними, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Сибіга Сабріна Еглерівна, про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться зазначена цивільна справа.

Представник відповідача ОСОБА_3 повторно подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі № 372/3057/19 до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, а саме у цивільній справі 752/1748/20, предметом якої є визнання договору позики від 19.03.2013 року фіктивним.

Представники сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проти клопотання про зупинення провадження у справі № 372/3057/19 заперечили поти повторного клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі.

Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України визначено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що визначаючи наявність передбачених Цивільним процесуальним кодексом України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Окрім того, неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, мають безпосередній зв`язок з даною справою та не можуть бути встановлені судом самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи, у цій справі вирішуються, в тому числі, позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору позики від 19.03.2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

В межах іншої цивільної справи №752/1748/20 Голосіївським районним судом м.Києва вирішується позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання договору фіктивним. Відповідно до пояснень представника ОСОБА_6 в межах іншої справи оспорюється саме той договір позики від 19.03.2013 року, який є предметом спору і в цій справі. Також слід відмітити, що у іншій справі позивачем є особа, яка не є стороною оспорюваного правочину, а провадження у іншій справі відкрито пізніше, аніж у цій (у цій справі відкрито провадження 08 жовтня 2019 року, у іншій 30 січня 2020 року). Позовні вимоги обох із подружжя майже ідентичні у обох справах - визнання недійсним/фіктивним одного і того ж правочину. Таким чином, у обох справах подружжям пред`явлено позовні вимоги у різні суди, в межах яких слід надати правову оцінку одному і тому ж правочину відносно його дійсності чи недійсності. Переконливих обґрунтувань неможливості надання судом, який відкрив провадження раніше, правової оцінки оспорюваному правочину в межах належно пред`явлених позовних вимог раніше у часі та стороною правочину, в судовому засіданні суду не представлено.

Також суд вважає необґрунтованими доводи клопотання щодо суті пред`явлених у іншій справі позовних вимог, оскільки незважаючи на назву позовної заяви та мотивування позову щодо фіктивності правочину поряд із його недійсністю, у цивільній справі №752/1748/20 теж вирішуються аналогічні позовні вимоги про визнання правочину недійсним, про що свідчить зміст резолютивної частини позовної заяви.

Чинною ухвалою від 25 травня 2020 року в задоволенні аналогічного клопотання представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі вже було відмовлено. У новому клопотанні цією ж особою було заявлено такі самі вимоги, він просив зупинити провадження із тих самих підстав, хоч і додав додатковий письмовий доказ на підтвердження факту існування іншої цивільної справи (копія позову). Однак по суті аналогічне клопотання вже вирішувалось судом і було визнано судом необґрунтованим.

За таких обставин, немає достатніх підстав вважати, що у іншій цивільній справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Вирішуючи питання про можливість зупинення провадження у справі суд приймає до уваги те, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Крім того, обов`язок суду щодо зупинення провадження у справі з мотивів наявності іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства може мати місце, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість їх розгляду та з урахуванням предметів спору у цих справах.

Враховуючи необхідність вирішення справи у розумні строки, суд вважає, що достатніх правових і фактичних підстав для зупинення провадження у справі на цей час немає, а доводи клопотання є непереконливими.

Будь-яких інших відомостей, які б в силу дії ст.251 ЦПК України породжували правові наслідки у виді виникнення підстав для зупинення провадження у справі, суду не повідомлено. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги зміст і обґрунтування позовних вимог, що підлягають перевірці та з`ясуванні при вирішенні спору, суд не вбачає достатніх підстав для зупинення провадження даної справи.

Керуючись ст. 251 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя М.В.Кравченко