КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4416/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020року місто Київ

справа № 755/4543/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Шкоріної О.І.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Арапіної Н.Є., повний текст рішення складено 20 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила:

визнати недійсним договір купівлі-продажу №5564/07/8044 від 08 квітня 2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

визнати автомобіль KIA SOUL 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя на загальну суму 237020 грн.;

поділити спільне майно подружжя - автомобіль KIA SOUL 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь 118510,00 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

В мотивування вимог посилалася на те, що з 03 листопада 2007 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2016 року.

Вказувала на те, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі та фактичного проживання з відповідачем однією сім`єю, ними спільно придбавалось різноманітне майно, зокрема у 2011 році у місті Києві ними в автосалоні було придбано автомобіль KIA SOUL 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Зазначала, що за спільною домовленістю вказаний автомобіль було оформлено на відповідача, разом з тим у техпаспорті було передбачено її право на користування транспортним засобом.

Посилалася на те, що вона звернулась до відповідача з пропозицією здійснити розподіл майна подружжя набутого за час шлюбу, оскільки таке майно є спільною сумісною власністю, зокрема це стосувалося і придбаного автомобіля KIA SOUL 2011 року випуску, однак згоди відносно способу поділу спільного майна між сторонами досягнуто не було.

Вказувала, що їй нещодавно стало відомо про те, що спірний автомобіль, яким до цього часу користується відповідач ОСОБА_2 було недобросовісно відчужено на користь ОСОБА_3 , який є його родичем на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 08 квітня 2016 року.

Вважає, що спірний договір купівлі-продажу автомобіля слід визнати недійсним, оскільки він був укладений без її згоди та не був спрямований на настання реальних правових наслідків.

Зазначала, що вона має право на отримання грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної сумісної власності - автомобіля KIA SOUL 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 118510 грн., що становить 1/2 частину від середньої ринкової вартості вказаного автомобіля.

У вересні 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив:

визнати спільною сумісною власністю подружжя: холодильник Whirlpool, духовку, газову плиту, кухонний стіл з матовим склом білого кольору, чотири стільці, пральну машину Samsung, шафу з дзеркалом, двоспальне ліжко, комод з дзеркалом, два пуфики, матрас та ноутбук Toshiba, загальною вартістю 99700 грн.;

поділити спільне майно подружжя: холодильник Whirlpool, духовку, газову плиту, кухонний стіл з матовим склом білого кольору, чотири стільці, пральну машину Samsung, шафу з дзеркалом, двоспальне ліжко, комод з дзеркалом, два пуфики, матрас та ноутбук Toshiba, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на його користь 49850 грн. грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на вказане майно;

визнати спільною сумісною власністю подружжя 3000 доларів США, що на дату подання заяви про зміну предмету зустрічної позовної заяви за курсом НБУ еквівалентно 81000 грн.;

стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1500 доларів США, що на дату подання заяви про зміну предмету зустрічної позовної заяви за курсом НБУ еквівалентно 40 500 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що з 03 листопада 2007 року він перебував з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2016 року.

Зазначав, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано майно, а саме: холодильник Whirlpool, духовку, газову плиту, кухонний стіл з матовим склом білого кольору, чотири стільці, пральну машину Samsung, шафу з дзеркалом, двоспальне ліжко, комод з дзеркалом, два пуфики, матрас та ноутбук Toshiba, загальною вартістю 99700 грн., за кошти, які він перераховував ОСОБА_1 , оскільки працював у місті Києві.

Вказував, що 10 квітня 2016 року ОСОБА_1 забрала та привласнила спільні кошти в розмірі 3000 доларів США, що знаходилися в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5564/07/8044 від 08 квітня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним.

Визнано спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 50000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у рахунок вартості 1/2 частини у праві спільної сумісної власності автомобіля марки KIASOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 25000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 704,80 грн.та витрати зі сплати судового збору за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 248,87 грн.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення змінити в частині розміру стягненої компенсації:

визнати автомобіль KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 спільною сумісною власністю на загальну суму 237020 грн.;

поділити спільне майно подружжя - автомобіль KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь 118510 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

В решті судове рішення залишити без змін.

В мотивування вимог апеляційної скарги, посилалася на те, що при визначені розміру вартості спірного автомобіля суд першої інстанції помилково прийняв до уваги вартість спірного автомобіля, яка зазначена у договорі купівлі-продажу №5564/07/8044 від 08 квітня 2016 року, а саме у розмірі 50000 грн.

Вказувала, що нею в межах підготовки до цієї справи було отримано довідку Вінницької торгово-промислової палати від 02 березня 2018 року, відповідно до якої вартість автомобіля марки КІА SOUL, 2011 року випуску, станом на 01 березня 2018 року становить 237020 грн.

Зауважувала, що суд першої інстанції прийняв до уваги вартість спірного автомобіля, яка зазначена у договорі купівлі-продажу від 08 квітня 2016 року, який в результаті судового розгляду цієї справи самим судом був визнаний недійсним.

Зазначала, що саме за її клопотанням було постановлено ухвалу про призначення по справі судової автоварознавчої експертизи, на вирішення якої було поставлено питання, щодо визначення вартості спірного авто.

Посилалась на те, що 08 липня 2019 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто цивільну справу без виконання через невиконання клопотання експерта про забезпечення натурного огляду та надання додатковим матеріалів.

Вказувала, що причиною повернення матеріалів є навмисне ненадання ОСОБА_3 на огляд експерту автомобіля.

Зазначала, що суд першої інстанції посилається на те, що неможливість огляду та визначення вартості спірного автомобіля викликана у зв`язку з його продажем. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, щодо ймовірного продажу спірного автомобіля під час розгляду цієї справи.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача до Київського апеляційного суду не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу №5564/07/8044 від 08 квітня 2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи, з 03 листопада 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2016 року.

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12 березня 2011 року було придбано автомобіль, KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 126400 грн. на підставі договору № купівлі-продажу автомобіля.

Згідно листа Регіонального сервісного центру в місті Києві МВС України від 27 серпня 2018 року №31/26-713аз спірний автомобіль було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку КІМ №679761 від 17 березня 2011 року та акту прийому-передачі НДЦ 908408 від 26 лютого 2011 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу №5564/07/8044 від 08 квітня 2016 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 придбав автомобіль марки KIA SOUL, 2011 року випуску, нoмер кузова НОМЕР_1 за 50000 грн.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що автомобіль KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 є об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, оскільки придбаний за час перебування останніх у шлюбі, а презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя відповідачем ОСОБА_2 не спростована.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 2019 року від представника позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання, в якому останній для з'ясування обставин, що мають значення справи, просив призначити по справі судову товарознавчу експертизу.

Ухвалою Дніпровського районного судуміста Києва від 05 березня 2019 року призначено по справі судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставленопитання:

Яка вартість автомобіля KIA SOUL 2011 року випуску, номер кузова номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 станом на 08 квітня 2016 року ?

Яка вартість автомобіля KIA SOUL 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 станом на момент проведення експертизи?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

08 липня 2019 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз було повернуто цивільну справу з повідомленням про неможливість надання висновку автотоварознавчої експертизи від 27 червня 2019 року 312796/19-54, оскільки умови клопотання експерта не виконані, а саме: не надано для огляду об`єкт дослідження, не надано детальні кольорові фотознімки об`єкта дослідження, та необхідну інформацію, якам зазначена в клопотанні, а в матеріалах справи недостатньо інформації для дачі обґрунтованого висновку відповідно до ч.8 ст.72 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 липня 2019 року відновлено провадження по даній справі, у зв`язку з поверненням справи з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз без виконання ухвали суду про призначення автотоварознавчої експертизи, оскільки не виконано клопотання експерта про забезпечення натурного огляду та надання додаткових матеріалів.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв'язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18).

На підтвердження вартості спірного автомобіля позивач надала суду оцінку, складену Вінницькою торгово-промисловою палатою від 02 березня 2018 року №23-06-04/77, відповідно до якої середня ринкова вартість колісного транспортного засобу KIA SOUL 1.6, 2011 року випуску, станом на 01 березня 2018 року становить 237020 (а.с.24, 25, т.1).

Визнаючи спільним сумісним майном подружжя автомобіль KIA SOUL, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 50000 грн. та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 25000 грн., суд першої інстанції взяв до уваги вартість спірного автомобіля, яка зазначена у оспорюваному договорі купівлі-продажу №5564/07/8044 від 08 квітня 2016 року у розмірі 50000 грн., та виходив з того, що визначити вартість спірного автомобіля у зв`язку з його продажем не можливо, а позивач не довела ринкової вартості спірного автомобіля на момент його продажу відповідачем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що продаж транспортного засобу за 50000 грн. не свідчить про те, що його дійсна ринкова вартість відповідає ціні продажу, оскільки сторони при укладенні договору визначають вартість предмета продажу на власний розсуд.

У той же час судом першої інстанції не враховано, що вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник відповідачів заперечувала проти вартості спірного автомобіля у розмірі 237020 грн.

При цьому, доказів на підтвердження своїх заперечень щодо іншої дійсної ринкової вартості спірного автомобіля на час розгляду справи відповідачами суду надано не було.

А відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання спільним сумісним майном подружжя автомобіль KIA SOUL, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 за вартістю 50000 грн. та про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача компенсації вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 25000 грн., виходячи з вартості спірного автомобіля, яка зазначена у договорі купівлі-продажу №5564/07/8044 від 08 квітня 2016 року.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про визнання спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спірного автомобіля вартістю 237020 грн., виходячи з оцінки, складеної Вінницькою торгово-промисловою палатою від 02 березня 2018 року №23-06-04/77 та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки KIA SOUL у розмірі 118510 грн., припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину вказаного автомобіля.

Отже, рішення в частині визнання спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіля марки KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 50000 грн. та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації у рахунок вартості 1/2 частини у праві спільної сумісної власності автомобіля марки KIA SOUL у розмірі 25000 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати за сплату судового збору за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 1185,10 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1777,65 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року в частині:

визнання спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіля марки KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 50000 грн.,

стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації у рахунок вартості 1/2 частини у праві спільної сумісної власності автомобіля марки KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 25000 грн.

стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат зі сплати судового збору за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 248 грн. 87 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 237020 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 в порядку поділу спільного майна подружжя компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки KIA SOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 118510 грн., припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля марки KIASOUL, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 судові витрати за сплату судового збору за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 1185 грн. 10 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1777 грн. 65 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст рішення складено 22 липня 2020 року.

Головуючий:

Судді: