Справа № 487/5636/15-ц
Провадження № 4-с/487/44/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2020 року до суду надійшла скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», заінтересовані особи: Заводський відділ державної виконавчої служби місті Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_1 , в якій він просить: визнати поважними і поновити строк на подання скарги на дії державного виконавця; судові засідання слухати у відсутності представника; визнати неправомірними дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 05 грудня 2019 року в частині винесення повідомлення про повернення виконавчого документа №487/5636/15-ц на суму 6 785,80 грн. без прийняття до виконання.

Скарга мотивована тим, що 05 грудня 2019 року державний виконавець Заводського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Тульчевська М.М. винесла повідомлення про повернення виконавчого документа № 487/5636/15-ц виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 17 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 785,80 грн., без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Проте, з таким висновком заявник скарги не погоджується 07.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа без виконання, що перервало строк пред`явлення такого документа до виконання. Посилання державного виконавця на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 1 рік є безпідставним, оскільки на момент набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VІІ від 02.06.2016 (05.06.2016), строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи пункту 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІ від 02.06.2016 та положення ст. 12 зазначеного Закону України.

13 березня 2020 року вказана скарга прийнята до провадження суддею Сухаревич З.М.

23 березня 2020 року до суду надійшла заява державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тульчевської М.М. про розгляд справи без участі представника відділу.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали справи № 487/5636/15-ц, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 28.10.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 6785,80 грн. та судового збору, яке набрало законної сили 10.11.2015 року.

17 травня 2016 року за вказаним рішенням видано виконавчий лист № 487/5636/15-ц, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 1 рік.

07.12.2016 р. постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у вінницькій області, виконавчий лист № 487/5636/15-ц в28.10.2015 про стягнення коштів з ОСОБА_1 повернуто стягувачу.

07.04.2017 р. ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва замінено стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами».

05 грудня 2019 року державним виконавцем Заводського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Тульчевською М.М. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа № 487/5636/15-ц виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 17 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 785,80 грн., без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, який становить 1 рік з наступного дня після набрання ним законної сили.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, в редакції, що діяла на день набрання чинності рішенням суду, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, відповідно до ст. 23 цього ж Закону, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, враховуючи, що виконавчий лист пред`являвся до виконання і був повернутий стягувачу постановою від 07.12.2016 р., строк пред`явлення виконавчого листа до виконання перервався, у зв`язку з чим почав становити з 08.12.2016 по 08.12.2017.

Одночасно, цей Закон втратив чинність 05.10.2016 р. на підставі Закону N 1404-VIII ( 1404-19 ) від 02.06.2016.

Згідно пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2020 року у справі № 2018/6-343/11 (провадження № 61-45682св18).

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року. Таким чином, на момент набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» 1404-VIII від 02 червня 2016 року строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 487/5636/15-ц не сплинув та виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання до 08 грудня 2019 року, тобто протягом трьох років з наступного дня після його повернення.

За схожих обставин у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 910/18165/13 (провадження № 6-698гс16) зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Таким чином, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам закону не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин у справі, яка розглядається, суд касаційної інстанції правомірно погодився із висновками суду першої інстанції про те, що строк пред`явлення наказу Господарського суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року було перервано у зв`язку з його пред`явленням до виконання 13 травня 2015 року, новий строк пред`явлення до виконання слід відраховувати з наступного дня після його повернення стягувачу. Останній отримав відмову 29 травня 2015 року, повторно подав заяву про примусове виконання рішення суду 23 листопада 2015 року, тобто з додержанням строку, встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».

05 грудня 2019 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулось до державного виконавця Заводського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 487/5636/15-ц, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Тлумачення частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За таких обставин, судом зроблено висновок, що у зв`язку із поверненням стягувачу виконавчого листа 07 грудня 2016 року, відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому звернувшись повторно із заявою про його примусове виконання 05 грудня 2019 року стягувачем не було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа № 487/5636/15-ц до виконання.

Відтак дії державного виконавця Заводського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Тульчевської М.М. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа № 487/5636/15-ц без прийняття до виконання є неправомірними.

Підсумовуючи викладене, скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 260, 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Заводського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Тульчевської М.М. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа № 487/5636/15-ц без прийняття до виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Заводський районний суд міста Миколаєва.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 18 червня 2020 року.

Суддя: З.М. Сухаревич