Справа № 161/7486/20
Провадження № 2/161/2350/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, зобов`язання поновити на квартирному обліку

В С Т А Н О В И В:

15.05.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої вказала, що 17.02.2016 року на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 92-1, її чоловік - ОСОБА_4 , був взятий на квартирний облік при виконавчому комітеті Луцької міської ради для отримання державного житла на позачергову чергу з 26.01.2016 року за № 201. Водночас, у зв`язку із смертю ОСОБА_4 , рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.07.2018 року № 432-1 квартирну чергу на отримання державного житла переоформлено на ім`я ОСОБА_3 . При цьому, вона була поставлена на квартирний облік при виконавчому комітеті Луцької міської ради для отримання державного житла на позачергову чергу з 26.01.2016 року за № 194. Однак, 18.09.2019 року виконавчий комітет Луцької міської ради прийняв рішення № 565-1, яким зняв її з квартирного обліку для отримання державного житла у зв`язку із забезпеченістю житлом по нормі. Про дане рішення їй стало відомо з повідомлення надісланого на її адресу від виконавчого комітету Луцької міської ради. Водночас, на даний час вона не має свого власного житла, а лише орендує частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , строк дії якої (оренди) закінчується 05.06.2020 року. Оренда частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , є вимушеним кроком з її сторони, оскільки кошти на самостійне придбання житла у позивача відсутні. При цьому, користування частиною житлового будинку на підставі договору найму житлового приміщення, належної на праві власності іншій особі, не є поліпшенням її житлових умов, внаслідок яких минула потреба в наданні їй житла. Враховуючи викладене, просить суд визнати незаконним та скасувати п. п.8.2 п. 8 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 565-1 від 18.09.2019 року в частині зняття її - ОСОБА_3 з квартирного обліку для отримання державного житла, а також зобов`язати виконавчий комітет Луцької міської ради поновити її на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Луцької міської ради та включити до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання державного житла.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що його довірителька є внутрішньо переміщеною особою зі Сходу України. 18.09.2019 року ОСОБА_3 було знято із квартирного обліку через, ніби то, поліпшення її житлових умов. Позивач дійсно проживала зі своїм сином у належному останньому житлі, право власності на яке ним було набуто 02.10.2015 року, проте станом на день прийняття поліпшення житлових умов її проживання фактично не відбулося. Позов просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що позивачку було знято з квартирного обліку, в зв`язку з її проживанням в квартирі сина у АДРЕСА_2 . Крім того, у вказаному житлі станом на березень 2019 року позивач була зареєстрована одноосібно. Тобто, фактично відбулося поліпшення умов проживання ОСОБА_3 . Доказом такого поліпшення слугував відповідний акт обстеження умов проживання, а також довідка про склад сім`ї. Разом з тим, у червні 2019 року ОСОБА_3 була знятою із реєстраційного обліку місця проживання. В задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 17.02.2016 року на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 92-1, чоловік позивача, ОСОБА_4 , був взятий на квартирний облік при виконавчому комітеті Луцької міської ради для отримання державного житла на позачергову чергу з 26.01.2016 року за № 201. Зазначене підтверджується відповідною довідкою Відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради № З-37/19.7.21 від 17.02.2016 року (а.с. 7).

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 8).

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.07.2018 року № 432-1, квартирну чергу на отримання державного житла, у зв`язку із смертю ОСОБА_4 , переоформлено на ім`я його дружини ОСОБА_3 (а.с. 9).

ОСОБА_3 було поставлено на квартирний облік при виконавчому комітеті Луцької міської ради для отримання державного житла на позачергову чергу з 26.01.2016 року за № 194. Підтвердженням цьому є відповідь виконавчого комітету Луцької міської ради № 6.1-7/670/2019 від 03.07.2019 року (а.с. 10).

Разом з тим, 18.09.2019 року виконавчим комітетом Луцької міської ради було прийнято рішення № 565-1, яким позивачку було знято з квартирного обліку для отримання державного житла у зв`язку із забезпеченістю житлом по нормі (а.с. 17).

Судом також встановлено, що про вищевказане рішення органу місцевого самоврядування позивачу стало відомо з повідомлення надісланого на її адресу від виконавчого комітету Луцької міської ради (а.с. 12).

У своєму позові, ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване рішення, вона вважає протиправним, необґрунтованим та таким, що порушує її права та інтереси з огляду на наступне.

У ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 34 ЖК Української РСР, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 43 ЖК Української РСР, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

За ч. 2 ст. 46 ЖК Української РСР, громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЖК Української РСР, громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЖК Української РСР, у разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, за членами його сім`ї зберігається право подальшого перебування на обліку. Таке ж право зберігається за членами сім`ї громадянина, який перебував на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів і був знятий з обліку з підстав, зазначених у пунктах 2 і 4 цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

У п. п. 1 п. 26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP », затверджених Постановою Ради міністрів Української PCP від 11 грудня 1984 року № 470 визначено, що громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, основною підставою для зняття з квартирного обліку громадянина є поліпшення його житлових умов, у результаті якого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення.

Як вбачається із договору оренди від 05.06.2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , позивач орендує частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії договору оренди житлового будинку закінчується 05.06.2020 року (а.с. 13).

В своєму позові, ОСОБА_3 також вказує, що оренда частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ., є вимушеним кроком, оскільки свого житла вона не має, а кошти на самостійне його придбання у неї відсутні.

Отже, з аналізу норм законодавства та обставин, що склалися, слід зробити висновок, що користування позивачем частиною житлового будинку на підставі договору найму житлового приміщення, належної на праві власності іншій особі, не є поліпшенням житлових умов позивача, внаслідок яких минула потреба в наданні їй житла. Дану обставину неможливо тлумачити як таку, що згідно із вищенаведеними нормами дає підставу для зняття особи з обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У підготовчому засіданні представник відповідача повідомила суд, що вона немає наміру подавати до суду відзив на позовну заяву.

При цьому, всупереч вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України, стороною відповідача не було надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що у ОСОБА_3 з моменту постановлення на облік для отримання державного житла та на момент винесення оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування відбулось поліпшення її житлових умов, у результаті якого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення.

Таким чином, стороною відповідача не було надано належних та допустимих доказів того, що п.п. 8.2 п. 8 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 565-1 від 18.09.2019 року в частині зняття ОСОБА_3 з квартирного обліку для отримання державного житла був винесений законно, а відтак вказане рішення органу місцевого самоврядування в даній частині підлягає скасуванню.

В свою чергу, позовна вимога про зобов`язання виконавчого комітет Луцької міської ради поновити ОСОБА_3 на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Луцької міської ради та включити до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання державного житло є похідною від вищевказаної позовної вимоги, а тому також підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, зобов`язання поновити на квартирному обліку підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 при зверненні до суду з даною позовною заявою було сплачено 1681,60 грн. (а.с. 1).

З вищевикладеного слідує, що судовий збір в розмірі 1681,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі ст. ст. 34, 40, 46 ЖК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, зобов`язання поновити на квартирному обліку - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п.п. 8.2 п. 8 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 565-1 від 18.09.2019 року в частині зняття ОСОБА_3 з квартирного обліку для отримання державного житла.

Зобов`язати виконавчий комітет Луцької міської ради поновити ОСОБА_3 на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Луцької міської ради та включити до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання державного житла.

Стягнути з Виконавчого комітету Луцької міської ради на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1681 (тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 27 липня 2020 року

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська