Справа № 229/626/20
Провадження №2/229/763/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Гаврилаш Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

третя особа - служба у справах дітей Дружківської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 . Обгрунтовує вимоги таким. Він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 04.03.2000р по ІНФОРМАЦІЯ_2 . В шлюбі в них народився ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_4 .

На підставі рішення Дружківського міського суду від 21.03.2018року у справі ЄУН 229/2327/17 шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Визначено місце проживання сина з матір`ю. З листопада 2019року син проживає разом з ним. Проте відповідачка виявила бажання забрати сина для спільного проживання з нею, мотивуючи тим, що рішення суду визначає місце проживання дитини з нею, відповідно вона має виконувати рішення суду.

Ухвалою суду від 18 лютого 2020року відкрито провадження у справі , визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. (а.с.31-32)

Ухвалою суду від 18 березня 2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.43-44)

В судове засідання сторони не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає.(а.с.65)

Відповідачка також повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, оскільки через зміну місця праці , не має можливості проживати разом з дитиною (за новим місцем праці відсутні умови для такого проживання). (а.с.66)

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Надав до суду клопотання розглядати справу у їх відсутність. (а.с.67) Також надав до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини.

Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін і третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши усі докази зібрані у справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов до таких висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з визначенням місця проживання дитини.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 листопада 2019року Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області , народився ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 , актовий запис №303 (а.с.9).

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 21.03.2018 року , ЄУН 229/2327/17, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04.03.2000 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №45, розірвано. Визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 з матір`ю. (а.с.6-8).

Відповідачка зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.27)

Позивач зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.3)

Фактично, згідно Акту від 29.01.2020року голови територіального комітету м-ну №5 ОСОБА_5 (а.с.11) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно Акту обстеження умов проживання від 05.06.2020року , який складено спеціалістами Служби у справах дітей Дружківської міської ради, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , і братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 має окреме спальне місце, є місце для навчання та відпочинку, забезпечений одягом та взуттям. Умови проживання цілком відповідають потребам дитини. (а.с.70-71)

Позивач є власником будинку, в якому проживає разом з дітьми , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.05.2017року номер 87530134 (а.с.12-17).

ОСОБА_1 на підставі контракту про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах офіцерського складу від 20.07.2019року, проходить службу в Збройних силах України. Контракт укладений на один рік. (а.с.19-22)

Згідно висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 було розглянуто на комісії з питань захисту прав дітей, яка відбулася 09.06.2020року, і комісія вважає доцільним визначити місце проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 , оскільки на теперішній час спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 відсутній. (а.с.73)

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1ст.161 СК України).

Відповідно до ч.2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України за №789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М ОСОБА_8 . проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина 1 статті 82 ЦПК України).

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку, проти чого не заперечує відповідачка.

Керуючись ст.ст. 2, 10-12, 80, 141-142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.161 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає АДРЕСА_1 , про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем його проживання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Л. Панова