Справа № 654/555/20
Провадження №2-о/654/35/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Петришак В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту проживання на території України,

УСТАНОВИВ:

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Української РСР в с. Мокроєланчик Амвросіївського району Донецької області. Її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали постійне місце проживання в Донецькій області. Мати покинула заявницю, а батько помер у 1993 році. 01 грудня 1990 року її було затримано працівниками міліції за вчинення крадіжки, та була засуджена Амвросіївським районним судом Донецької області. У період з 08.03.1992 по 01.06.1993 перебувала в Мелітопольській виховній колонії. Після звільнення приїхала проживати до с. Нова Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, де і проживає по теперішній час. 05.11.2019 звернулася до Голопристанського РВ УДМС України в Херсонській області із заявою про отримання паспорта громадянина України, проте у задоволенні заяви відмовлено та повідомлено, що особу заявниці встановлено, проте ДМС не володіє актуальною інформацією щодо реєстраційних обліків фізичних осіб, на сьогоднішній день законодавством не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих на 1991 рік осіб та відповідає за їх збереження, а тому рекомендовано звернутися до суду.

До початку розгляду справи по суті заявниця уточнила вимоги та просила встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 в неповнолітньому віці.

Заявниця у судовому засіданні підтримала заяву, наполягала на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи надала письмові пояснення та у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 05.11.2019 звернулася до Голопристанського РВ УДМС України в Херсонській області із заявою про встановлення особи та документування паспортом громадянина України. Проведеною перевіркою встановлено особу ОСОБА_1 , проте згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України вона зареєстрованою/знятою з реєстрації не значиться. Таким чином, заявниці необхідно встановити факт свого постійного проживання на території України станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 в неповнолітньому віці, оскільки це має ґрунтовне значення для подальшого проходження процедури встановлення її належності до громадянства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

За нормою ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001року № 215/2001 (далі Порядок), - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Пунктом 10 Порядку визначено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_4 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до ІНФОРМАЦІЯ_4 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Мокроєланчик Амвросіївського району Донецької області (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 ).

Згідно з свідоцтвом про народження заявника її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 не пам`ятає своєї матері, оскільки та її покинула, а батько помер у 1993 році.

Згідно з довідкою №12/2-247 від 03.02.2020 ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань (№144)» ОСОБА_1 з 08.03.1992 по 01.06.1993 відбувала покарання в Мелітопольській виховній колонії; початок строку 01.12.1990, кінець строку 01.06.1993.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України ОСОБА_1 зареєстрованою/знятою з реєстрації не значиться.

На звернення ОСОБА_1 до Голопристанського РВ УДМС України в Херсонській області із заявою про встановлення особи та документування паспортом громадянина України повідомлено, що її особу встановлено, але не встановлено належності до громадянства України та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 у неповнолітньому віці на території України станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі чого її заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Цей факт має для заявника юридичне значення та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Доказів, які б спростовували викладене, судом не здобуто.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 76-78, 259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в неповнолітньому віці на території України станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 24 липня 2020 року.

Суддя В. М. Сіянко