Справа № 308/4818/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 липня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.

секретаря судового засідання Скраль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою адвоката Колотухи Олексія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Колотуха О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позов мотивує тим, що 15.11.2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 3000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути 3650,00 доларів США, що складаються з суми боргу та суми в розмірі 650 доларів США, яку сторони за домовленістю встановили з розрахунку 9,5 процентів від суми позики за період користування позиченими грошима з 16 листопада 2017 року по 29 лютого 2020 року. На підтвердження укладення між ними договору позики та його умов ОСОБА_2 17 жовтня 2019 року видала ОСОБА_1 розписку, яка посвідчує, що вона отримала від ОСОБА_1 в борг 3000,00 доларів США. Цією розпискою встановлені строки та умови повернення загального боргу частинами: 2000,00 доларів США до 01 грудня 2019 року, а 1650,00 доларів США - до 01 березня 2020 року.

Вказує, що 01 грудня 2019 року відповідач повернула ОСОБА_1 1600,00 доларів США, а решту боргу в сумі 2050 доларів США вона не повернула до цього часу, що свідчить про те, що з 01 березня 2020 року вона є таким боржником, що прострочила виконання свого зобов`язання.

Крім того, розпискою позичальник взяв на себе відповідальність за порушення ним зобов`язання з повернення позики і зобов`язався виплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми за кожен день прострочення.

З урахуванням сплачених позичальником 1600,00 доларів США від загальної суми боргу 3650,00 доларів США, позивач просить стягнутим несплачену від 01 березня 2020 року і до цього часу суму 2050,00 доларів США та суму пені у розмірі 1640,00 доларів США.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та його представник - адвокат Колотуха О.М. подав суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у їх відсутності та задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.10.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно якого остання 15.11.2017 року отримала грошову суму в розмірі 3000,00 доларів США, та зобов`язалася повернути борг частинами: 2000 доларів США - до 01.12.2019 року, 1650 доларів США - до 01.03.2020 року.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.

За ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 01 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 1600,00 доларів США. Решту боргу в сумі 2050 доларів США вона не повернула до цього часу, досудові перемови про повернення грошових коштів залишені без реагування.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

В ході судового розгляду судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів повернення грошових коштів відповідачем за договором позики в повній мірі у погоджений сторонами строк, а також повідомлень відповідача щодо існування обставин, які унеможливлюють повернення коштів.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, згідно умов договору позики від 17.10.2019 року, ОСОБА_2 у разі недотримання умов зобов`язання, остання зобов`язалася виплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми за кожен день прострочення.

Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, доказів на спростування цього останньою не надано, тому позивач має право на неустойку за прострочення сплати боргу у розмірі 1% за кожен день прострочення платежу.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що позичальник ОСОБА_2 зобов`язалася повернути не лише суму боргу, а й суму встановлену сторонами в розмірі 650,00 доларів США, розраховану у відповідності до процентів, розмір яких сторони визначили між собою (9,5% від суми боргу), та взяла на себе відповідальність за порушення нею зобов`язання з повернення позики і зобов`язалася виплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми за кожен день прострочення.

З урахуванням сплачених позичальником ОСОБА_2 1600,00 доларів США від загальної суми боргу 3650,00 доларів США, несплаченою від 01 березня 2020 року і до цього часу залишилась сума 2050,00 доларів США. Станом на час звернення до суду кількість днів прострочення становить 80 днів. Виходячи з цього, сума пені, яку позичальник відповідно до наданої розписки зобов`язалася сплатити складає: 2050,00$ х 80 днів х 1% = 1640,00 доларів США.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеній у постанові по справі №373/2054/16-ц від 16.01.2018 року, тлумачення Цивільного кодексу України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті, тому стягувачеві має бути перерахована сума коштів в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень та в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання за договором позики та повернула грошові кошти в повному розмірі, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.10.2019 року у розмірі 3 690 (три тисячі шістсот дев`яносто) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 982,3 (дев`ятсот вісімдесят дві грн. тридцять коп.) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя Т.Р. Деметрадзе