справа № 489/3601/19 провадження №2/489/405/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_1 до ПриватБанку про визнання правочину недійсним

встановив:

У липні 2019 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 15000,00 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що відповідач звернувся до ПриватБанку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01.09.2012, згідно якої отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 25.06.2019 утворилася заборгованість в сумі 99008,91 грн., яка складається з 45612,04 грн. заборгованості по тілу кредиту, 22434,61 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. відсотків за користування кредитом, 25052,99 грн. пені, нарахованої за прострочене зобов`язання, 718,37 грн. пені, нарахованої за несвоєчасну сплату боргу від 100,00 грн., а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 4690,90 грн. штрафу (процентна складова).

Представник відповідача адвокат Алейнік В.А. 20.12.2019 надав відзив на позовну заяву в якому просив у задоволені позовних вимог відмити, оскільки отримуючи картку із можливістю отримання кредиту відповідач не усвідомлював умов отримання кредитних коштів, строків та умов їх повернення, наслідків пропущення цих строків. Підписання відповідачем анкети-заяви про отримання картки, в якій містилось посилання про можливість ознайомлення з умовами кредитування на сайті ПриватБанку, не може вважатися належним інформуванням споживача про умови кредитування. Тому така обставина є достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог банку, окрім повернення тіла кредиту. разом з тим, на даний момент тіло кредиту відповідачем виплачено, тому у задоволенні вимог ПриватБанку слід відмовити в повному обсязі. Одночасно представник відповідача просив застосувати строк позовної давності.

Також, 20.12.2019 представник відповідача - адвокат Алейнік В.А. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПриватБанку в якій просить визнати недійсним кредитний договір № б/н від 01.09.2012, укладений між ОСОБА_1 та ПриватБанком.

В обґрунтування зустрічного позову вказано, що підписання анкети-заяви ОСОБА_2 , в якій міститься посилання на те, що з умовами кредитування на сайті ПриватБанку, не може вважатися належним інформуванням споживача про умови кредитування. ПриватБанк не забезпечив належне ознайомлення ОСОБА_2 з істотними умовами кредитного договору, а тому не можна вважати, що отримання ним кредиту відповідало його внутрішній волі і він усвідомлював наслідки вчинення такого правочину. Тим більше ОСОБА_2 є інвалідом першої групи з діагнозом «шизофренія», що підтверджується відповідною довідкою. Посилаючись на положення частини першої статті 203 ЦК України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, частину четверту статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору та частину третю статті 215 ЦК України, згідно якої якщо недійсність правочину не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), представник просить визнати недійсним кредитний договір від 01.09.2012.

У відповіді на відзив на позов представник ПриватБанку вказав, що ОСОБА_2 звернувся до ПриватБанку з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про отримання банківських послуг. Підписанням заяви позичальник поєдннався до запропонованих банком умов та тарифів. Тобто, сторонами при укладенні договору були оговорені усі істотні умови. При цьому, умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях ПриватБанку та на офіційному сайті банку. Крім того, з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором, що також підтверджується випискою по картковому рахунку, які є належними і допустимими доказами. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначалися.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник ПриватБанку в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити, вказуючи на безпідставність вимог останнього.

Представник ПриватБанку також подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог за зустрічним позовом, оскільки про укладення оспорюваного договору ОСОБА_2 було відомо ще 01.09.2012, тобто в день його укладення.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 24.01.2020 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним об`єднано з позовною заявою ПриватБанка по стягнення заборгованості в одне провадження та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 21.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 20.07.2020 16:00 годину, сторони не з`явилися, своїх представників не направили.

У поданій до суду письмовій заяві представник ПриватБанку просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги банку.

Представник відповідача надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності в якій просив в задоволенні позову ПриватБанку відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

01.09.2012 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем укладено договір б/н у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписавши анкету - заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслугована кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, підпис на яких позичальника відсутні.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 25.06.2019 утворилася заборгованість в сумі 99008,91 грн., яка складається з 45612,04 грн. заборгованості по тілу кредиту, 22434,61 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. відсотків за користування кредитом, 25052,99 грн. пені, нарахованої за прострочене зобов`язання, 718,37 грн. пені, нарахованої за несвоєчасну сплату боргу від 100,00 грн., а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 4690,90 грн. штрафу (процентна складова).

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 01.01.1999 по 27.11.2019, а також довідкою про картки видані відповідачу відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору: 858211, терміном дії до серпня 2016 року; 931890, терміном дії до серпня 2016 року; 476848, терміном дії до квітня 2017 року; 8113121, терміном дії до червня 2017 року; 969868, терміном дії до травня 2020 року; 700874, терміном дії до вересня 2020 року.

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, тому є належним та допустимим доказом по справі.

Випискою по рахунку підтверджується, що відповідач користувався вказаними картками, знімав кошти з банкоматів, здійснювала оплату в магазинах тощо, а також частково погашав заборгованість.

Як вбачається із зустрічного позову, відповідачем було підписано лише анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка не містить істотних умов кредитування. Наявні умови кредитного договору є несправедливими та такими, що створюють значний дисбаланс інтересів споживача та банку, а надання кредитних коштів ОСОБА_2 , який є інвалідом І групи, хворому на шизофренію, на умовах що не відповідають законодавству, свідчить про відсутність у останнього волевиявлення на укладення даного правочину, що в свою чергу є підставою для визнання його недійсним.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048, статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті ПриватБанку та які не визнаються позичальником та не містять підпису останнього, не можна розцінювати як частину кредитного договору шляхом підписання заяви-анкети.

Отже, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, посилання позивача за зустрічним позовом про недійсність кредитного договору у зв`язку з тим, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку він не підписував, є підставою вважати, що такі Умови та правила не є складовою частиною спірного кредитного договору, проте і не є самостійною підставою його недійсності.

Також безпідставними суд вважає доводи позивача за зустрічним позовом про дискримінаційний, несправедливий характер договору та відсутність волевиявлення у ОСОБА_2 при отриманні кредитних коштів, оскільки в порядку статей 76-81 ЦПК України ним не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а тому підстави для визнання недійсним кредитного договору з наведених відповідачем підстав відсутні.

Щодо доказів про інвалідність та захворювання ОСОБА_2 , то вони не містять підтвердження того, що на момент укладення договору та користування кредитними коштами останній не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними, а тому вони судом не приймаються.

Таким чином підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до умов кредитування, виписка по особову рахунку та довідка про видані відповідачу кредитні картки, які є належними і допустимими доказами, доведення позивачем користувався відповідачем кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, свідчать про наявність між сторонами кредитних відносин.

У зв`язку із цим суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог ПриватБанку в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, яка складається із 45612,04 грн. заборгованості по тілу кредиту та 22434,61 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту, всього 68046,45 грн. Позовні вимоги в частині стягнення інших платежів за кредитним договором задоволенню не підлягають через їх недоведеність.

Щодо зустрічного позову він задоволенню не підлягає з підстав наведених вище.

Щодо застосування строку позовної давності, про що заявлено обома сторонами, підстави для цього відсутні, оскільки як слідує з наданих ПриватБанком доказів, зокрема строку дії останньої перевищеної картки та погашення кредиту, строк позовної давності за позовом банку не сплинув, а в задоволені зустрічного позову судом відмовлено через його недоведеність.

Із наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». У зв`язку із цим, оскільки позовні вимоги ПриватБанку задоволено частково, понесені вказаним позивачем витрати на оплату судового збору, пропорційно задоволеним вимогам, що складає 1320,11 грн. (1921,00 х 68,72%), підлягають компенсації за рахунок держави

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 01.09.2012, яка станом на 25.06.2019 складається із 45612,04 грн. заборгованості за тілом кредиту та 22434,61 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, всього на загальну суму 68046,45 грн.

Компенсувати Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» за рахунок держави судовий збір в розмірі 1320,11 грн.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПриватБанку про визнання правочину недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 23.07.2020.

Суддя І.В.Коваленко