Справа №359/4260/20
Провадження №2-з/359/62/2020
УХВАЛА

14 липня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Шеремет А.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргів за договорами позики,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись з вказаною заявою та посилаються на те, що ними до Бориспільського міськрайонного суду пред`явлений позов про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 боргів за договорами позики в загальному розмірі 1552770 гривень 30 копійок. ОСОБА_3 належать домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1 га з кадастровим номером :01:016:0070 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). ОСОБА_3 може в будь-який час відчужити вказані об`єкти нерухомого майна у власність інших осіб. В такому випадку виконання рішення суду про задоволення позову стане неможливим. Тому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять накласти арешт на домоволодіння по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:016:0070 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), а також заборонити ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та передачу в іпотеку вказаних об`єктів нерухомого майна.

1.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.

1.3. ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду заяви про забезпечення позову. Це підтверджується телефонограмою (а.с.24).

1.4. ОСОБА_4 також не з`явилась у судове засідання. Як вбачається з ч.1 ст.153 ЦПК України, її неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду питання про забезпечення позову.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних правовідносин.

2.1. На початку липня 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пред`явили до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.46-53) та просять: стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в загальному розмірі 1001396 гривень 22 копійок, що складається з боргу по поверненню позики в розмірі 589056 гривень 60 копійок та штрафу в розмірі 412339 гривень 62 копійок; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в загальному розмірі 551374 гривень 8 копійок, що складається з боргу по поверненню позики в розмірі 533760 гривень, суми інфляції за час прострочення в розмірі 9607 гривень 68 копійок та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 8006 гривень 40 копійок.

2.2. Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права та стала судова практика, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Згідно з ч.3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

3.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.4. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

3.5. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

4.1. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №215535032 від 8 липня 2020 року (а.с.41-43) вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності надомоволодіння по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:016:0070 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку). Водночас, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про те, що на вказані об`єкти нерухомого майна був накладений арешт. Ця обставина переконливо свідчить про те, що ОСОБА_3 має можливість в будь-який час відчужити домоволодіння та земельну ділянку у власність інших осіб. В такому випадку виконання рішення суду про задоволення позову за рахунок вартості вказаних об`єктів нерухомого майна стане неможливим.

4.2. Загальний розмір позовних вимог становить 1552770 гривень 30 копійок (1001396,22 + 551374,08). ОСОБА_3 не подав жодного доказу на підтвердження того, що вартість його домоволодіння та земельної ділянки значно перевищує загальний розмір позовних вимог. Ця обставина свідчить про те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна є співмірним розміру позовних вимог.

4.3. Безумовно, накладення арешту на домоволодіння та земельну ділянку призведе до втручання держави у право ОСОБА_3 на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й конче необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Така мета становить суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт домоволодіння та земельної ділянки полягає у позбавленні ОСОБА_3 можливості лише розпоряджатись цими об`єктами нерухомого майна. Водночас, відповідач зберігає за собою право повноцінно користуватись та володіти ними. Це свідчить про те, що накладення арешту на його домоволодіння та земельну ділянку не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги, передбачені ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивачів на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

4.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення пред`явленого позову допустимо накласти арешт на домоволодіння по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:016:0070 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), право власності на які зареєстровано за ОСОБА_3

5. Доводи позивачів, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

5.1. Однак вжитий захід забезпечення позову унеможливлює відчуження домоволодіння та земельної ділянки у власність інших осіб та повністю нівелює ризик невиконання рішення суду про задоволення позову. Потреба в запровадженні додаткової заборони ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та передачу в іпотеку вказаних об`єктів нерухомого майна, відсутня.

5.2. З огляду на це суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині іншої вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на домоволодіння по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:016:0070 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), право власності на які зареєстровано за ОСОБА_3 .

У задоволенні заяви про забезпечення позову в частині іншої вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовити.

Стягувачі: ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст ухвали суду складений 20 липня 2020 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець