КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4005/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів поруки припиненими,

встановив:

У червні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 150000 доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ дорівнювало 757500 грн., та зобов`язувався повернути кредит в строк до 11 березня 2038 року та сплатити 12,40% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним договором між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №186645, а з ОСОБА_2 - договір поруки №186646, згідно умов зазначених договорів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов`язувались солідарно відповідати перед банком за виконання умов кредитного договору №0 від 11 березня 2008 року.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 07 травня 2015 року має заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 234436,89 доларів США та пені 723992,98 грн.

Просив суд, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача вищезазначену заборгованість.

У березні 2015 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про припинення правовідносин за договором поруки №186645 та №186646 від 11 березня 2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що банком в односторонньому порядку змінено процентну ставку по кредитному договору, без повідомлення та згоди на це поручителів, чим істотно змінив умови кредитного договору, що є порушення умов договору поруки.

Крім того, позивач прострочив строки, відповідно до яких законодавством передбачено право пред`явлення до поручителя вимог виконання зобов`язання за кредитним договором, тому договори поруки є припиненими.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року, первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 139560 доларів США 22 центи в рахунок стягнення заборгованості по тілу кредиту, 55863 долари США 50 центів в рахунок нарахованих відсотків за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11 березня 2008 року, 723992 грн. 98 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів, 3654 грн. судового збору, а всього 195423 долари США 72 центи та 727646 грн. 98 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано договір поруки №186645, укладений 11 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» припиненим.

Визнано договір поруки №186646, укладений 11 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» припиненим.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині стягнення боргу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що перебіг позовної давності починається від дня, коли ПАТ «УкрСиббанк» довідався або міг довідатися про порушення прав і законних інтересів, а тому строк позовної давності є порушеним, що підтверджується наступним.

06 червня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з виникненням сумнівів щодо достовірності інформації, яка міститься у розрахунку відносно двох платежів від 04 травня 2011 року, ухвалою суду було витребувано з банку оригінали документів, які б підтверджували достовірність розрахунку, але вказана ухвала належним чином виконана не була.

В подальшому, відомості в розрахунках змінились відносно платежу від 04 травня 2011 року на суму 1546,19 доларів США та 0,14 доларів США, вказані платежі були виключені з інших розрахунків, а представником банку було зауважено, що це є технічна помилка, при цьому сума розрахунку не змінилася.

Вказані обставини стали підставою для винесення ухвали суду від 04 лютого 2016 року про проведення судово-економічної експертизи.

Судом не встановлювалось чому банк не скористався своїм правом на звернення до суду до спливу 3 річного терміну.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Позовна давність у даній справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені.

Зазначає, що суд першої інстанції вибірково врахував сплив строку позовної давності відносно поручителів та проігнорував сплив строку позовної давності відносно боржника.

Звертає увагу, що до моменту подання позовної заяви пройшло більше 4 років, що прямо вказує на пропуск строку позовної давності, і на те, що позивач втратив своє право на нарахування процентів з моменту надсилання до відповідачів досудової вимоги про дострокове повернення кредиту.

Отже, не може бути стягнута неустойка нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування.

Також вказує на те, що в матеріалах справи не міститься жодного оригіналу розрахунку заборгованості, та не міститься жодної належним чином завіреної копії документу відповідно до встановленого чинним законодавством порядку.

Висновки експерта вказують на те, що відповідно до матеріалів, які містяться у справі, неможливо встановити дійсність та правильність розрахунків заборгованості та про існування розбіжностей та суперечностей між рахунками.

На апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» подало відзив, який обґрунтовувало тим, що слід розмежовувати поняття «строк кредитування» (строк коли кредит має бути повернутим, та в разі повернення зобов`язання вважається виконаним у строк) та «строк дії договору» (строк протягом якого у АТ «УкрСиббанк» існує право на нарахування процентів).

До моменту повернення позики (суму кредиту) на залишок неповерненого кредиту підлягають нарахуванню проценти, що передбачено умовами Кредитного договору та положеннями ЦК України.

Відповідно до п.7.8 Кредитного Договору про надання споживчого кредиту встановлено, що строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладання (дати підписання Договору Сторонами) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов договору.

Таким чином, за кредитним договором встановлено домовленість сторін щодо нарахування процентів, і сторони домовились, що нарахування процентів відбувається до моменту повернення коштів.

Зважаючи на викладене, АТ «УкрСиббанк» має повне та беззаперечне право на нарахування процентів та їх отримання до моменту повернення кредиту у повному обсязі.

Просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 150000 доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ дорівнювало 757500 грн., та зобов`язувався повернути кредит в строк до 11 березня 2038 року та сплатити 12,40% річних за користування кредитом.

В забезпечення даного договору 11 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №186645, а з ОСОБА_2 - договір поруки №186646, відповідно до умов яких поручителі зобов`язувались солідарно відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору №0 від 11 березня 2008 року.

Висновком експерта Київської незалежної судово-експертної установи Віхляєва О.К. №2225 від 12 травня 2017 року визначено, що розрахунки заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11 березня 2008 року станом на 16 травня 2014 року та станом на 07 травня 2015 року, відповідно наявних матеріалів, умов кредитного договору та документів бухгалтерського обліку (розрахункових документів щодо видачі та погашення кредиту) за цим договором, встановлено суперечливі та неузгоджені дані, а саме:

- позичковий рахунок для перерахування коштів (надання кредиту) №, наведений у меморіальному ордері № від 11 березня 2008 року відрізняється від позичкового рахунку № НОМЕР_1 , зазначеного у виписці «Движение по счету №6900 валюта USD ОСОБА_1 код НОМЕР_2 с 11.03.2008 по 27.12.2016»;

- розрахунок заборгованості за кредитним договором №0 від 11 березня 2008 року станом на 16 травня 2014 року має відмінності в порівнянні з іншими розрахунками станом на 16 травня 2014 року та станом на 07 травня 2015 року;

- розрахунки заборгованості за кредитним договором №0 від 11 березня 2008 року станом на 16 травня 2014 року та станом на 07 травня 2015 року не відображають усіх операцій, що наведені у виписках по рахункам;

- призначення платежів, зазначені у виписках по рахунках за кредитним договором №0 від 11 березня 2008 року за періоди: з 11 березня 2008 року по 16 травня 2014 року, з 11 березня 2008 року по 18 лютого 2015 року та з 11 березня 2008 року по 15 лютого 2016 року (виписка, надана у відповідь на клопотання) відрізняються від призначення платежів, наведених у виписці за період з 11 березня 2008 року по 27 грудня 2016 року (виписка, надана у відповідь на клопотання);

- згідно наявних виписок по рахункам встановлено, що заборгованість (за основним боргом та відсотками) за договором №0 від 11 березня 2008 року, починаючи з 29 лютого 2012 року обліковується на рахунках 8 класу.

В зв`язку з відсутністю частини документів щодо руху коштів по рахункам, платіжних документів позичальника, договору про відкриття банківського рахунку № НОМЕР_3 , та тим, що заборгованість за договором №0 від 11 березня 2008 року оприбуткована 29 лютого 2012 року на рахунках 8-го класу, які відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ не передбачені для відображення обліку кредитних операцій та не відносяться до рахунків бухгалтерського обліку банку, не можливо в повній мірі дослідити чи відповідають наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості позичальника по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу перед банком умовам кредитного договору №0 від 11 березня 2008 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором, а також не можливо встановити заборгованість відповідача станом на 07 травня 2015 року перед ПАТ «УкрСиббанк».

12 липня 2010 року позивач на адресу відповідачів надіслав заяву, в якій повідомляв, що станом на 12 липня 2010 року у ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором обліковується заборгованість в розмірі 1908,05 доларів США, яка складається з 810,31 доларів США основного боргу та 1097,74 доларів США - простроченої заборгованості за процентами та запропоновано протягом 31 календарного дня від дати отримання повідомлення сплатити заборгованість.

У зв`язку з наведеним банк використовує своє право, передбачене кредитним договором та заявляє про зміну термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами в сторону їх зменшення.

Також повідомлено, що на 32 календарний день з дати одержання даної заяви термін повернення всієї суми кредиту та процентів буде вважатись таким, що настав, а кредитна заборгованість - обов`язковою до повернення в повному обсязі, якщо порушене зобов`язання на той момент не буде виконано.

У випадку погашення заборгованості у встановлені листом строки, лист вважається таким, що втратив силу.

Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що за невиконання ОСОБА_1 умов договору станом на 07 травня 2015 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 234436 дол. США 89 центів та 723992 грн. 98 коп., яка складається з: 139560 дол. США 22 центи - заборгованість по тілу кредиту; 94 876 дол. США 67 центів - заборгованості по процентам за користування кредитом; 154157 грн. 29 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 569835 грн. 69 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом

Однак, ПАТ «Укрсиббанк» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів 03 червня 2014 року, а тому на його користь підлягає стягненню сума заборгованості по процентам за користування кредитом за трьохрічний період, який передує зверненню позивача до суду, тобто до 03 червня 2014 року, у розмірі 55 863 долари США 50 центів.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Укрсиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 13 червня 2014 року, а строк виконання основного зобов`язання настав 13 серпня 2010 року, тобто після спливу шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, а тому договори поруки, які укладені між позивачем та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є припиненими.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічного позову, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам чинного законодавства оскаржуване рішення в частині часткового задоволення зустрічного позову не відповідає.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 березня 2008 року Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 150000 доларів США, що еквівалентно 757500 грн. зі сплатою 12,4% річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 11 березня 2038 року.

ПАТ «УкрСиббанк» свої зобов`язання за договором виконав належним чином.

ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 16 травня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 225289,37 доларів США, що еквівалентно 2648320,28 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 139560,22 доларів США, що еквівалентно 1640557,46 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 74500,30 доларів США, що еквівалентно 875765,48 грн.; заборгованості по сплаті пені - 11228,85 доларів США, що еквівалентно 131997,34 грн.

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 заявив про застосування позовної давності, яка є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах №6-190цс14 від 21 січня 2015 року, №6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, №6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, №6-125цс14 від 17 вересня 2014 року).

Відповідно до розрахунку заборгованості, останній платіж зазначений датою 12 квітня 2010 року.

З наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв`язку з чим, починається дія трирічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів.

Таким чином, строк позовної давності сплинув 13 квітня 2013 року.

З штампу вхідної кореспонденції Дарницького районного суду м. Києва вбачається, що позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 подана до суду 03 червня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Жодних доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності Банк суду не надав.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є переконливими, такими що спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 11 березня 2008 року №0, скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 30 липня 2020 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба