Постанова

Іменем України

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 214/5459/16-ц

провадження № 61-42125св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року у складі судді Хомініч С. В. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У вересні 2016 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») про скасування арешту майна.

Позовну заяву мотивовано тим, що 10 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та її чоловіком ОСОБА_3 укладено кредитний договір № СL-311/176/2008, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 23 043,25 доларів США зі сплатою 11,99 % річних, з кінцевим терміном повернення - 10 вересня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № SR-311/176/2008, а між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 - договір застави рухомого майна № PCL-311/176/2008, предметом якого є автомобіль «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, спадщину після його смерті прийняв його неповнолітній син - ОСОБА_1 .

У серпні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року отримало від ПАТ «ОТП Банк» право вимоги за кредитним договором від 10 вересня 2008 року № СL-311/176/2008, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та до неї як поручителя про стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року в задоволенні цього позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року змінено щодо підстав відмови в задоволенні позову.

Оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року, яким фактично відмовлено у стягненні грошових коштів за кредитним договором з неї як поручителя за кредитним договором та як представника неповнолітнього спадкоємця, 21 січня 2016 року набрало законної сили, перебування в заставі автомобіля «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заважає ОСОБА_1 отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний автомобіль після смерті його батька ОСОБА_3 .

З огляду на викладене ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , просила суд:

- скасувати договір застави рухомого майна від 10 вересня 2008 року

№ PCL-311/176/2008, укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 , на автомобіль «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ;

- скасувати в державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис від 28 березня 2014 року за № 14270219 про заставу рухомого майна - заборону відчуження легкового автомобіля «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

У грудні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву мотивовано тим, що заборгованість за кредитним договором від 10 вересня 2008 року № СL-311/176/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 , сплачена не в повному обсязі та станом на 31 травня 2016 року її загальний розмір становить 704 085,85 грн і складається із: суми заборгованості за кредитом у розмірі 22 494,59 доларів США, що в еквіваленті 566 098,90 грн, суми заборгованості за відсотками в розмірі 5 483,17 доларів США, що в еквіваленті 137 986,95 грн.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд на погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет застави - автомобіль «KIA CEED», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належав на праві приватної власності ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , та був успадкований спадкоємцем ОСОБА_1 , шляхом його реалізації на публічних торгах за початковою ціною не нижче вартості предмета застави, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки майна.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2017 року первісний позов ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про скасування арешту майна та зустрічний позов ТОВ «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором об`єднано в одне провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2017 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спадкування предмета застави не припиняє заставного зобов`язання, а тому підстави для задоволення первісного позову відсутні.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ТОВ «ОТП Факторинг України», суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, однак врахував, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без задоволення. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2017 року залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що при розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам та обґрунтував висновки, викладені в рішенні, правильно застосував норми матеріального права та дотримався норм процесуального права, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року в частині відмови у задоволення первісного позову ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що кредитором не пропущено строк вимоги до спадкоємця позичальника. Кредитор повинен був пред`явити таку вимогу у строк до 11 грудня 2009 року, однак звернувся до нотаріуса із заявою про існування у ОСОБА_3 кредитної заборгованості лише 03 лютого 2010 року. Крім того, унаслідок відмови ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави з підстав пропуску строку, передбаченого статтею 1281 ЦК України, кредитор втратив право вимоги до боржника примусового виконання зобов`язання.

У частині вирішення зустрічного позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» рішення судів попередніх інстанцій ОСОБА_1 не оскаржує, а тому в цій частині судові рішення в касаційному порядку не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2018 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано матеріали цивільної справи № 214/5459/16-ц із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про скасування арешту майна, за зустрічним позовом ТОВ «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу відповідачем до суду не подано.

Фактичні обставини справи

10 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 23 043,25 доларів США зі сплатою 11,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2015 року (а. с. 8, 9-10).

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 10 вересня 2008 року № SR-311/176/2008, а також між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 - договір застави рухомого майна від 10 вересня 2008 року № PCL-311/176/2008, предметом якого є автомобіль «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 73-74).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняв його неповнолітній син ОСОБА_1 (а. с. 7).

За договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 10 вересня 2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 (а. с. 79-82, 83, 84-85).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року у справі № 212/8845/14-ц, яке змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року в мотивувальній його частині, у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а. с. 27-29).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Звертаючись до суду з позовом про скасування арешту майна, ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , зазначала про припинення основного зобов`язання, на забезпечення виконання якого здійснювалась застава автомобіля, у зв`язку з чим підстави для подальшого обтяження заставного рухомого майна відсутні.

Крім того, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 (позичальника) кредитор у шестимісячний строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, не пред`явив вимог за існуючим зобов`язанням до його спадкоємців, що вказує на позбавлення кредитора права вимоги.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано зазначив, що підстави для припинення застави відсутні.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Припинення зобов`язання регулюється главою 50 розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (стаття 608 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про заставу» застава ? це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Підстави припинення застави визначенні у статті 28 Закону України «Про заставу» відповідно до якої застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Аналогічні положення закріплені в частині першій статті 593 ЦК України.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця, належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя статті 1281 ЦК України).

Встановлено, що 18 серпня 2009 року ОСОБА_2 повідомила АТ «ОТП Банк» про смерть ОСОБА_3

03 лютого 2010 року, тобто в межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України, ПАТ «ОТП Банк» звернулося до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори з листом, у якому повідомило про наявність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором (а. с. 75, 76), однак коштів на погашення заборгованості спадкоємцем ОСОБА_3 сплачено не було.

За таких обставин доводи позивачки про припинення застави з огляду на припинення у кредитора права вимоги до спадкоємця боржника відповідно до положень частини четвертої статті 1281 ЦК України є необґрунтованими.

Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що смерть позичальника у цій справі не припиняє зобов`язання за кредитним договором.

У разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19)).

Крім того, колегія суддів звертає увагу також на те, що нормами законодавства України не передбачено такої підстави для припинення застави, як сплив позовної давності до вимоги кредитора за основним зобов`язанням.

Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17 та у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 201/13602/16-ц (провадження

№ 61-33028св18).

У такому випадку, з метою вирішення питання про зняття арешту із заставного автомобіля, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу заявника на положення частини першої статті 267 ЦК України, виходячи зі змісту яких закінчення строку позовної давності само собою не припиняє суб`єктивне право і особа може добровільно виконати свій обов`язок і після спливу позовної давності.

Доводи касаційної скарги про те, що перебування в заставі автомобіля «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заважає отримати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний автомобіль після смерті його батька ОСОБА_3 з огляду на існування рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 21 січня 2016 року, висновків судів не спростовують.

Указаним рішенням відмовлено у стягненні грошових коштів за кредитним договором із ОСОБА_2 як з поручителя, водночас у цій справі кредитор не порушував питання про виконання відповідачами зобов`язання саме як спадкоємцями боржника.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року в частині первісного позову ОСОБА_1 до Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування арешту майна залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк