ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/514/19 Номер провадження 22-ц/814/1247/20Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Панченка О.О., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року (ухвалену суддею Горродівським О.А., відомості щодо дати складання повного тексту ухвали суду відсутні) у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про скасування державної реєстрації права власності, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пермус», ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко Ірина Олександрівна, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Міністерство юстиції України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про скасування державної реєстрації права власності, третя особа на стороні позивача яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пермус», ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко Ірина Олександрівна, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Міністерство юстиції України.

Позивачем ОСОБА_1 оскаржується рішення приватного нотаріуса про вчинення реєстраційної дії та результати реєстраційної дії, що призвели до переходу права власності до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Поліс»».

04.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , заборони відповідачу та суб`єктам державної реєстрації здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно спірного майна, заборони відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Поліс»» та суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії з користування та розпорядження спірним об`єктом нерухомості, заборони відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Поліс»» та суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії з передачі спірного об`єкту нерухомості іншим особам, заборони відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Поліс»» та суб`єктам державної реєстрації займати спірний об`єкт нерухомості, заборони відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Поліс»» та суб`єктам державної реєстрації у будь-який спосіб відчужувати, передавати у користування (в тому числі укладати правочини, які в подальшому можуть привести до обтяження та/або відчуження спірного об`єкту нерухомості). Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що відповідачем ТОВ «Фінансова компанія«Поліс»» може бути відчужене спірне майно, що в свою чергу може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 269,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9, номер запису про право власності 13880222.

Забезпечено позов шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 269,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9, номер запису про право власності 13880222.

В іншій частині вимог заяви відмовлено.

З даною ухвалою суду не погодилося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» та подало на нього апеляційну скаргу, в якій прохає ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року скасувати, та постановити нову ухвалу якою в задоволенні зави ОСОБА_1 відмовити. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі обставинам справи.

Зокрема вказує, що позивачем не було надано жодних доказів, що підтверджують наявність обставин, які могли б викликати необхідність забезпечення позову. Все обгрунтування ОСОБА_1 зводиться лише до потенційної можливості вчинення певних дій відповідачем, що не є достатнім обгрунтуванням для вжиття заходів забезпечення позову. Зважаючи на це, судом першої інстанції не було належним чином досліджено обгрунтованість заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Також зазначає, що суд не переконався, що між позивачем та відповідачем дійсно виник спір. Крім того, судом першої інстанції не було досліджено співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, відповідність обраних заходів забезпечення позову. Відсутнє належне обгрунтування ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, з урахуванням, що предмет позову не підлягає примусовому виконанню.Також зазначає, що позивачем недоведено яким чином невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні позивач та представник апелянта, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1. ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відчуження відповідачем своїх майнових прав на спірне майно фактично знівелює позовні вимоги, з якими позивач звернувся до відповідача, що не відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема в частині ефективного захисту порушених прав. Таким чином, суд дійшов висновкупро необхідність накладення арешту на спірний об`єкт нерухомості та заборону вчиняти реєстраційні дії щодо нього.

Разом з цим місцевий суд зазначив, що в застосуванні інших заходів забезпечення, про які прохала позивачка, слід відмовити, оскільки заборона користуватися та розпоряджатися спірним нежитловим приміщенням несе надмірний процесуальний тягар для відповідача, а тому є не пропорційним заходом у судовому провадженні, так само як і обмеження відповідача у зайнятті ним спірного приміщення. Заборона передачі спірного майна іншим особам та заборона передавати спірне майно у користування по своїй сутті є тотожними заходами, застосування яких не вплине на виконання судового рішення в подальшому.

Колегія суддів погоджується з вказаними вище висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову заявник повинен викласти причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувати необхідність певного виду забезпечення позову.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Так, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 виклала у відповідній заяві обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та надала відповідні докази існування реального спору щодо права власності на спірне нерухоме майно, а також того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Суд першої інстанції зважаючи на те, що відчуження відповідачем своїх майнових прав на спірне майно фактично знівелює ефективність обраного позивачем способу захисту, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Арешт майна, як вид забезпечення позову це встановлений законом тимчасовий захід, який полягає в обмеженні власника (користувача) майна на вільне володіння, користування та розпорядження даними майном, з метою забезпечення виконання рішень судів якими поновлюються порушенні права та інтереси фізичних осіб, за захистом яких вони звернулися до суду. Той факт, що можливість застосування такого заходу передбачена законом вказує на правомірність дій суду.

Таким чином, задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції фактично, до вирішення справи по суті, лише обмежив право відповідача щодо розпорядження належним йому майном, в іншій частині права відповідача не обмежуються.

Посилання апелянта на відсутність доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, спростовуються матеріалами справи, які вказують на те, що позивач звернувся до суду з позовом, до якого останнім надано докази, що підтверджують його доводи, на підставі даних доказів і обгрунтовано заява останньої про необхідність забезпечення позову.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на неправильному розумінні змісту норм закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 23 липня 2020 року.

Головуючий: _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ О.О. Панченко __________________ В.П. Пікуль