ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1944/19 Номер провадження 22-ц/814/705/20Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року, прийнятого під головуванням судді Потетій А.Г. в м. Полтава

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» правонаступник Акціонерний комерційний Банк «ТАС-Комерцбанк», Акціонерного товариства «Альфа-банк» про визнання припиненим пункту іпотечного договору та визання недійсним іпотечного договору,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним висновком. Зазначав, що 13 листопада 2007р. між ним та АКБ «Таскомерцбанк» укладено кредитний договір на купівлю нерухомості та в забезпечення вказаного договору- іпотечний договір.

В подальшому права кредитора перейшли до ПАТ «Альфа-Банк».

Просив визнати пункт 12.3 Іпотечного договору (на купівлю житлової нерухомості) від 13.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», посвідчений нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. 13.11.2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 4159 припиненим, а іпотечний договір (на купівлю житлової нерухомості) від 13.11.2007 року недійсним.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року у зв`язку зі спливом строку позовної давності відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Омега Банк» правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк», Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненим п. 12.3 Іпотечного договору (на купівлю житлової нерухомості) від 13.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. 13.11.2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 4159, а також про визнання недійсним Іпотечного договору (на купівлю житлової нерухомості) від 13.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС_Комерцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. 13.11.2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 4159.

Віднесено за рахунок держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що положення п.12.3 іпотечного договору повністю узгоджуються з нормами чинного законодавства, однак разом з цим районний суд вважав, що позивач з моменту укладання договору іпотеки 13.11.2007р. довідався про порушення свого права, однак не звертався з заявою про поновлення пропущеного строку, а тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення оскаржили ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі АТ «Альфабанк» не погоджується з рішенням районного суду в частині відмови у задоволенні позову у зв`язку із спливом позовної давності та просить змінити мотивувальну частину рішення та залишити позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення з підстав їх необґрунтованості.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Альфабанк» заперечують проти задоволення апеляційної скарги позивача та просять задовольнити апеляційну скаргу Товариства.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та задоволення апеляційної скарги банку з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Омега Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1606/1107/45-003.

У забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено Іпотечний договір (на купівлю житлової нерухомості), посвідчений 13.11.2007 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 4159.

Відповідно до вказаного договору іпотеки Банку було передано в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями, який в цілому складається з житлового будинку А-1, житловою площею 47,0 кв.м., загальною площею 104,0 кв.м., сараю Б, погреба Б1, гаража Б2, сараю б, колонки № 1, воріт, хвіртки, огорожі № 2-5 та земельну ділянку площею 0,1603 га, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:0043, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Майно належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 4155.

Відповідно до п. 12 Договору сторони передбачили, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із таких способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості іпотекодавця за основним зобов`язанням.

Згідно п. 12.3. визначено, що договором про задоволення вимог Іпотекодержателя вважається застереження, викладене у п.п. 12.3.1. та 12.3.2.

Відповідно, у п.п. 12.3.1, 12.3.2 сторонами погоджено порядок та умови звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, а саме: права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) кредитора до позичальників за кредитними договорами, відкритими у ПАТ «Сведбанк», а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов`язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

15 червня 2012 року між ПАТ «ДельтаБанк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким права кредитора за договором, стороною в якому є ОСОБА_1 , перейшли до ПАТ «Альфа-Банк».

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказувала, що оскаржуваним пунктом договору порушуються майнові права ОСОБА_1 , які гарантовані ст.41 Конституції України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності, районний суд своє рішення мотивував тим, що твердження позивача та його представника про те, що позивач довідався про незаконність умов договору іпотеки лише після його звернення за захистом до адвоката Гайтоти І.М. не прийняті до увагу, оскільки дані твердження спростовуються зверненням позивача до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним в березні 2015 року, а позов позивачем в даній справі про визнання недійсним іпотечного договору подано в серпні 2019 року.

Колегія суддів не може повністю погодитись з даним висновком.

Частиною 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції станом на час укладання договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 36 цього ж Закону визначений порядок позасудового врегулювання

питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ст.37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу

іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок

виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

З наведеного вбачається, що чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Зазначене твердження узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду 12 грудня 2018р. у справі № 199/1276/17 та 20 березня 2019р. у справі № 306/2053/16-ц.

Проте, позивач ні в поданій позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не надає належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності правових підстав щодоневідповідності укладеного 13 листопада 2007р. іпотечного договору, зокрема, оскаржуваного пункту 12.3 цього договору наведеним нормам Закону України «Про іпотеку».

Більш того, позивач взагалі не обгрунтовує своє прохання щодо визнання вказаного пункту припиненим (не зазначає обставин, підстав, доказів та час припинення), що не узгоджується з проханням визнання іпотечного договору в цілому недійсним.

За таких обставин районний суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання оскаржуваного пункту договору недійсним.

Разом з тим, відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку зі спливом строку позовної давності, районний суд помилково не взяв до уваги роз`яснення, що містяться в п.11 постанови від 18.12.2009 N 14 Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» про те, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, за відсутності доведеності позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни судового рішення та виключення з мотивувальної та резолютивної частини рішення підставу відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку зі спливом строку позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини рішення підставу відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 29.07.2020 р.