Справа № 587/114/13- ц
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року Сумський районний суд Сумської області в складі :
головуючого судді Черних О.М.
з участю секретаря судового засідання Землюк А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, цивільну справу за поданням приватного виконавця Закорко Вадима Вікторовича ( АДРЕСА_1 . Суми АДРЕСА_2 ), боржник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» (м. Київ, вул. Січових стрільців, 77) про примусове проникнення до житла боржника, -
ВСТАНОВИВ :
До Сумського районного суду Сумської області звернувся приватний виконавець Закорко В.В. з поданням про надання дозволу на примусове входження до будинку АДРЕСА_3 , яке належить боржнику ОСОБА_1 .
Зазначає, що в рамках виконавчого провадження ВП №52424828 з примусового виконання виконавчого листа №587/114/13-ц від 17.11.2014 року виданого Сумським районним судом Сумської області з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість в сумі 6 011 157,50 грн.
В своєму поданні приватний виконавець посилається на те, що боржник вимоги за виконавчими документами в добровільному порядку не виконує, за викликами до приватного виконавця не з`являється, відповідно до актів приватного виконавця майновий стан боржника ОСОБА_1 шляхом доступу до житла перевірити не вдалося за можливе.
Відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.
Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у своїй заяві просив розглянути справу у його відсутність.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2014 року Сумським районним судом Сумської області було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Сумського районного суду Сумської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2007 року в сумі: тіло кредиту 215359,25 доларів США, що еквівалентно 2789457 гривень, процентів за користування кредитними коштами 115832,87 доларів США, що ек5вівалентно 1500334 гривні, пені 1721366,50 гривень.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 01 листопада 2019 року, стягувача ПАТ «Фінанси та Кредит» було замінено на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс».
Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Сумській області Давидко І.І. від 03 жовтня 2016 року було відкрито виконавче провадження про стягнення вказаної заборгованості з боржника ОСОБА_1 . В подальшому, відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Сумській області Коолос Р.В. накладено арешт на майно боржника, а саме земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 12).
Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.
Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.
За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.
Частинами 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Згідно з ч. 5 ст. 48 вказаного Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Слід зазначити, що при зверненні до суду з поданням про примусове проникнення до будинку приватним виконавцем на підтвердження її належності боржнику було надано лише відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 29-30). Тобто не можливо встановити, що єдиним власником спірного будинку є ОСОБА_1 . Інших доказів на підтвердження особи власника вказаної квартири до суду надано не було.
Крім того, приватним виконавцем до свого подання додано два виклики приватного виконавця, і лише один з підтвердженням направлення боржника, а також надано два акти приватного виконавця від 26 травня 2020 та 09 червня 2020 року, в яких останній зазначає, що було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , з метою перевірки майнового стану боржника, але перевірити не видалося за можливе, оскільки на стук двері ніхто не відчинив. При цьому суд звертає увагу на те, що в даному акті відсутні поняті або інші особи, які б могли засвідчити даний факт, не зазначено час виїзду та інше.
Крім того, приватним виконавцем не додано жодних доказів на підставі чого виконавче провадження № 52424828 з примусового виконання виконавчого листа № 587/114/13-ц від 17.11.2014 року перебуває в провадженні саме приватного виконавця Закорко В.В.
Також слід зазначити про те, що з матеріалів справи вбачається, що будинок, про примусове проникнення до якого просить виконавець та стягувач, є предметом іпотеки за кредитним договором, заборгованість за яким наразі стягується в даному виконавчому провадженні, тоді як доказів про те, що виконавцем вчиняються дії, спрямовані на реалізацію іпотечного майна у порядку, встановленому чинним законодавством, матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
постановив:
В задоволенні подання приватного виконавця Закорко Вадима Вікторовича (м. Суми, пров. Пляжний, 3), боржник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» (м. Київ, вул. Січових стрільців, 77) про примусове проникнення до житла боржника відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М.Черних