МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/2258/20
Пр. №2/521/1876/20
20 липня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Колесник Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Астра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Астра Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Астра Фінанс») звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 10 лютого 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» (далі - ПАТ «Діамантбанк»), правонаступником якого є ТОВ «ФК «Астра Фінанс», та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №17-02-10-000428 до договору, згідно умов якої останньому в межах відновлювальної кредитної лінії було встановлено ліміт кредитування за картковим рахунком № НОМЕР_1 в розмірі 150000,00 грн. із встановленням ліміту не пізніше 10 лютого 2017 року по 09 лютого 2018 року.
Вказував, що згідно п. 11.34 вказаного договору кредитні кошти надаються позичальнику зі сплатою процентів у пільговий період у розмірі 0,01% річних, який діє з дати отримання кредиту в межах кредитного ліміту та закінчується в розрахунковий день наступного розрахункового періоду.
Пунктом 11.35 договору визначено, що після пільгового періоду, якщо клієнт не здійснює погашення всієї суми щомісячного платежу, відсоткова ставка встановлюється в розмірі 40% річних. Кредитні кошти у формі овердрафту надаються зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 50% річних за весь період користування овердрафтом (п. 11.36 договору).
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі.
Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань за вказаною додатковою угодою №17-02-10-000428 від 10 лютого 2017 року, станом на 23 січня 2020 року за останнім утворилася заборгованість у розмірі 386640,85 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з останнього суму заборгованості у розмірі 386640,85 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5799,61 грн.
Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 5).
Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року було продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі (а.с. 70-71).
Ухвалою суду від 20 травня 2020 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 81-82).
Представник ТОВ «ФК «Астра Фінанс», діюча на підставі договору про надання правової допомоги №60 від 27 березня 2020 року та ордеру від 20 травня 2020 року, в судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та його представника, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 78, 79, 96).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав (а.с. 75, 87, 88, 94, 95, 97).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 10 лютого 2017 року між ПАТ «Діамантбанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Астра Фінанс», та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №17-02-10-000428 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в межах кредитного субпродукту «Великі можливості» категорії «Бізнес»), згідно умов якої останньому в межах відновлювальної кредитної лінії було встановлено ліміт кредитування за картковим рахунком № НОМЕР_1 в розмірі 150000,00 грн. із встановленням ліміту не пізніше 10 лютого 2017 року по 09 лютого 2018 року (а.с. 18-19).
Згідно п. 11.34 вказаного договору кредитні кошти надаваються позичальнику зі сплатою процентів у пільговий період у розмірі 0,01% річних, який діє з дати отримання кредиту в межах кредитного ліміту та закінчується в розрахунковий день наступного розрахункового періоду.
Пунктом 11.35 договору визначено, що після пільгового періоду, якщо клієнт не здійснив погашення всієї суми щомісячного платежу, відсоткова ставка встановлюється в розмірі 40% річних. Кредитні кошти у формі овердрафту надаються зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 50% річних за весь період користування овердрафтом (п. 11.36 договору) (а.с. 18-19).
Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором №17-02-10-000428 від 10 лютого 2017 року виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку відповідача, однак останній від виконання своїх зобов`язань ухиляється (а.с. 23-39).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.
За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Вказана вимога відповідачем виконана не була.
Відповідно доч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач умови кредитного договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредиту та відсотках.
Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №17-02-10-000428 від 10 лютого 2017 року (а.с. 20-22).
Згідно зі ст. 1049 даного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, від 03 липня 2019 року правової позиції, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, оскільки відповідач прострочив свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів, отриманих на підставі кредитного договору №17-02-10-000428 від 10 лютого 2017 року, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
Судом встановлено, що банком виконано умови договору, однак відповідач ухиляється від належного виконання своїх зобов`язань, покладених на нього кредитним договором №17-02-10-000428 від 10 лютого 2017 року.
Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.
Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Астра Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 5799,61 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 280, 284, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Астра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 20 липня 2020 року.
Суддя: О.М. Сегеда