Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2020 Справа №607/21229/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

заявника - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Ізай Радміли Омелянівни, представника заінтересованої особи - Тернопільського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області - Фундитус Лариси Михайлівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Тернопільський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву, звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт її проживання постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 включно. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сосногорськ Республіка Комі, яка входила у СРСР, проте, не є громадянкою Російської Федерації. Після смерті батьків навчалась і проживала в інтернаті м. Сиктивкар Республіки Комі, займалась професійно спортивною гімнастикою, у зв`язку із чим, часто приїжджала в м. Одесу у спортивно-трудовий табір. 28 липня 1991 року приїхала в гості у м. Тернопіль до ОСОБА_2 , із якою підтримували дружні відносини, оскільки часто перебували разом у спортивних таборах м. Одеси. Під час її приїзду у м. Тернопіль, вона познайомилася із братом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , з яким вирішили одружитися, у зв`язку із чим вона залишилась проживати у м. Тернополі у квартирі сестри майбутнього чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_2 ). 20 грудня 1991 року вступила у зареєстрований шлюб із ОСОБА_3 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка - ОСОБА_4 . Згодом вони із чоловіком виїхали у Російську Федерацію, де розірвали шлюб, однак, після повернення на Україну почали знову спільно проживати у с. Башуки Кременецького району Тернопільської області. При цьому, вказує, що виданий на її ім`я паспорт громадянина СРСР вона втратила у 1997 році на центральному ринку м. Тернополя. Не поміняла паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина України нового взірця, оскільки у цьому не було необхідності, вона проживала у селі та займалась домашнім господарством. На даний час, вона та ОСОБА_3 мають намір повторно зареєструвати шлюб, однак, відсутність у неї паспорта позбавляє її можливості вступити у зареєстрований шлюб. У липні 2019 року Тернопільським міським відділом УДМС України в Тернопільській області їй в усній формі було відмовлено у видачі паспорта громадянки України та рекомендовано звернутися до суду. З цих підстав, покликаючись на те, що з липня 1991 року вона ( ОСОБА_1 ) проживає на території України, просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2020 року відкрите провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами окремого провадження.

Від заінтересованої особи - Тернопільського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області надійшли до суду письмові заперечення проти заяви, згідно яких просять відмовити у задоволенні заявлених вимог, покликаючись на те, що заявниця ОСОБА_1 не зверталась до Тернопільського міського відділу УДМС України в Тернопільській області з метою оформлення паспорта громадянина України, а її твердження про звернення у Тернопільський міський відділ УДМС України в Тернопільській області у липня 2019 року не підтверджене жодними доказами. Крім цього, у поданій заяві про встановлення факту не зазначено підстав, відповідно до яких заявниця має намір набути громадянство України. Більше того, Розділом ІІ Порядку не передбачено подання разом з іншими документами рішення суду про встановлення юридичного факту проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року включно. За вказаних обставин, вважають, що оскільки заявниця не зверталася в установленому законом порядку до Тернопільського МВ УДМС України в Тернопільській області з метою оформлення та отримання паспорта громадянина України, вважають подану заяву передчасною та безпідставною.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ізай Р.О. заяву підтримали та просили задовольнити, з підстав, викладених у ній.

Представник заінтересованої особи Тернопільського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області - Фундитус Л.М. у судовому засіданні вказала, що при вирішенні заяви покладається на думку суду.

Судом установлено:

Згідно довідки №740 виданої 14 серпня 2019 року Приватним підприємством «Благоустрій» ОСОБА_1 дійсно проживала без реєстрації з 28 липня 1991 року по 11 листопада 1995 року за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до акту опиту свідків від 14 серпня 2019 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 13 серпня 2019 року за №3, 20 грудня 1991 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (актовий запис №2059, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Лиха.

Також, у вказаному Витягу наявні відомості про розірвання шлюбу, згідно яких 07 квітня 1994 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , (актовий запис №01, складений Междуреченський пос. Совет Удорського району.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 20 травня 1992 року відділом ЗАГСу міськвиконкому м. Тернопіль слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у м. Тернополі народилася дочка ОСОБА_4 .

Як убачається із Довідки №4.2.3.-06/1013 виданої 09 серпня 2019 року комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська комунальна міська лікарня №2», відповідно до запису Журналу прийому вагітних, роділь і породіль (ф.002/у) за №00759 від 04 квітня 1992 року вагітна ОСОБА_1 жителька АДРЕСА_1 доставлена каретою швидкої допомоги та цього ж числа народила живу дитину жіночої статі, виписана з лікарні 14 квітня 1992 року.

Відповідно до довідки №627 виданої 01 серпня 2019 року Башуківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_1 дійсно проживала без реєстрації в с. базуки Кременецького району Тернопільської області з 2003 року і по червень 2019 року.

Згідно Довідки виданої 28 травня 2019 року Генеральним консульством Російської Федерації у м. Львові, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Сосногорськ Комі АССР, не набувала громадянства Російської Федерації і відповідно до законодавства Російської Федерації не є громадянкою Російської Федерації.

Довідкою №4651 виданою 23 серпня 2019 року дочірнім підприємством «Наш дім 3» приватного підприємства «Наш дім» стверджується, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації згідно акту опиту свідків №4651 від 22 серпня 2019 року за адресою: АДРЕСА_4 . Разом з нею зареєстровані: дочка - ОСОБА_7 , зять ОСОБА_8 , внук - ОСОБА_9 та внук - ОСОБА_10 .

У наявній у матеріалах цивільної справи копії трудової книжки серії НОМЕР_2 заповненої 21 грудня 1991 року на ім`я ОСОБА_1 , міститься запис від 14 серпня 1996 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Довтра» на посаду робітниці в цех.

Як убачається із матеріалів цивільної справи, 22 листопада 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася у Тернопільський МВ УДМС України в Тернопільській області із заявою про втрату паспорта колишнього зразка СРСР, а також подала у Тернопільський МВ УДМС України в Тернопільській області заяву-анкету №4175448 для внесення інформації про неї інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно висновку Тернопільського МВ УДМС України в Тернопільській області від 15 січня 2020 року за результатами проведення процедури встановлення особи встановлено особу ОСОБА_1 , однак не встановлено належності до громадянства України, що є підставою для відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України.

Крім цього, на заяву ОСОБА_1 про оформлення паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, 16 січня 2020 року начальником Тернопільського МВ УДМС України в Тернопільській області направлено ОСОБА_6 повідомлення про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України за №6110.1-152/6110.01-20, яким відмовлено ОСОБА_1 в оформленні паспорта громадянина України.

Із вказаного повідомлення убачається, що підставами для відмови в оформленні паспорта громадянина України є відсутність встановлення належності до громадянства України, при цьому, за результатами перевірки тотожність особи підтверджено.

Таким чином, судом установлено, що заявник ОСОБА_1 не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих її реєстрацію на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно ч. 1, п. 5. ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно із ст. 315 Цивільного процесуального кодексі України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України (13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Статтею 6 Закону визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Відповідно із п. 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Відтак, юридичне значення має факт постійного проживання на території України на момент проголошенні незалежності України - 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Викладені заявницею у заяві про встановлення факту обставини знайшли своє підтвердження допитаними у судовому засіданні свідками.

Зокрема свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що заявниця приїхала у м. Тернопіль 27 липня 1991 року в гості до його сестри - ОСОБА_2 , відтак, проживала у них вдома за адресою: АДРЕСА_1 ( на даний час - АДРЕСА_3 , вони вирішили одружитися, у зв`язку із чим, вона так і залишилась проживати у м. Тернополі, а в грудні 1991 року вони зареєстрували шлюб, і в квітні 1992 року у них народилася дочка.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вказав, що є сусідом ОСОБА_3 , часто ходить до нього в гості, та стверджує, що з липня 1991 року заявниця ОСОБА_1 проживає у квартирі ОСОБА_3 , оскільки приїхала погостювати і залишилася у них, вийшовши заміж за ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що є сестрою ОСОБА_3 . Вказала, що заявниця приїхала до них у гості в липні 1991 року, з у грудні 1991 року вийшла заміж за брата - ОСОБА_13 та проживає з ним по даний час, формально, вони розлучені, але проживають однією сім`єю. Стверджує, що з липня 1991 року ОСОБА_14 проживала у них вдома за адресою: АДРЕСА_1 ( на даний час - АДРЕСА_3 , через деякий час ОСОБА_1 переїхала жити в село Башуки, Кременецького району, Тернопільської області, потім знову переїхала у їхню квартиру по АДРЕСА_3 , а на даний час проживає разом із сім`єю дочки по АДРЕСА_4 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказала, що є дочкою ОСОБА_1 . Пояснила, що народилася і з дитинства проживала у м. Тернополі. Згодом, вони з сім`єю переїхали на певний час у с. Башуки, Кременецького району, Тернопільської області, потім знову повернулися у Тернопіль. Навчалась вона у школі м. Тернополя та постійно проживала із мамою - ОСОБА_1 .

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України за станом на 24 серпня 1991 року , оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами.

Разом із цим, суд не вбачає підстав для встановлення факту проживання заявниці на території України одночасно станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, оскільки згідно вимог чинного законодавства юридичне значення має факт постійного проживання на території України на момент проголошенні незалежності України - 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року.

Відтак, закон не вимагає встановлення факту одночасно за станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України за станом на 24 серпня 1991 року .

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 60, 212, 213, 215, 256, 259, 294, п.1 ч.1 ст. 315, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Тернопільський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України за станом на 24 серпня 1991 року .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення - 17 липня 2020 року.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_4 , .

Заінтересована особа - Тернопільський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області, адреса місцезнаходження - вул. Коновальця, 6, м. Тернопіль, 46020 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка