Ухвала

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 753/8815/18

провадження № 61-8966ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 травня 2020 року в справі за заявою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про видачу судового наказу, боржник: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 травня 2020 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Касаційна скарга подана 16 червня 2020 року, тобто за межами строку встановленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що копію судового рішення було отримано ним 03 червня 2020 року проте відповідні докази не надає та не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Несвоєчасне отримання копії судового рішення не змінює визначений законом строк і порядок касаційного оскарження, а може бути підставою для його поновлення у разі подання відповідної заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, оскільки касаційна скарга подана з порушенням визначеного статтею 390 ЦПК України строку, до касаційної скарги не додані докази на підтвердження дати отримання оскаржуваної ухвали, особі, яка подала касаційну скаргу, слід направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження разом із доказами дати отримання ним оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявником не виконано вимоги пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме: не додано копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначені передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень із відповідними обґрунтуваннями. Не визначено в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, скаржником зазначено у вступній частині касаційної скарги, що вона подана на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 травня 2020 року, а в прохальній частині викладені вимоги про скасування вказаної ухвали та судового наказу від 23 травня 2018 року.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України скаржнику слід уточнити свої вимоги щодо оскаржуваних судових рішень, зазначивши, які саме рішення оскаржуються та викласти свої вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України.

Зазначені обставини виключають можливість Верховного Суду встановити, на які саме судові рішення подана касаційна скарга.

Окрім цього, відповідно до статей 25 та 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас в касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного Суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393, пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 травня 2020 року в справі за заявою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про видачу судового наказу, боржник: ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

На підставі пункту третього Розділу ХII «Прикінцевих положень» ЦПК України до зазначеного строку не зараховується час дії карантину, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров