РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

представника третьої особа: ОСОБА_4 ,

представника третьої особа: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , треті особи - орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , треті особи - орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.12.2015 року. Від даного шлюбу мають спільного сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини фактично припинені, починаючи з травня 2016 року проживають окремо. Син проживає разом з нею та перебувають на її утриманні. Нею створені всі необхідні умови для проживання, фізичного та духовного розвитку сина. Просить визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,разом з нею.

Представник ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_2 , стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Майже відразу після народження дитини відносини між подружжям погіршились та відповідач переїхала проживати у житловий будинок своїх батьків.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.09.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 липня 2016 року та до досягнення сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку,вирішено питання про судові витрати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.08.2017 року шлюб між ними розірвано.

У період з листопада 2016 року по січень 2017 року позивач декілька разів на тиждень,а іноді один раз на 2-3 тижні, відвідував сина за місцем проживання, проте між ним ОСОБА_6 та її матір`ю часто виникали конфлікти та після 28.01.2017 року взагалі заборонили ОСОБА_2 бачитися з сином та приймати участь у його вихованні.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради № 116 від 14.04.2017 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 за наступним порядком: 2 рази на тиждень по 2 години за домовленістю з матір`ю дитини.

Проте відповідач рішення органу опіки та піклування ігнорує.

Після припинення шлюбних відносин він матеріально утримує сина сплачуючи аліменти та має бажання приймати активну участь у його вихованні, спілкувані з ним, але наразі позбавлений можливості належним чином здійснювати свої батьківські права.

ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має заробітну плату у розмірі 9 451,21 грн., у його користуванні знаходиться трикімнатна квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , де він фактично й проживає зараз. У квартирі є окремо облаштована дитяча кімната, з іграшками та всіма зручностями для дитини.

Ввважає, що створення перешкод відповідачем спілкуванню позивача із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини, спір у позасудовому порядку не врегульований, тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала повноваження представнику.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, позовні вимоги, підтримав просили суд їх задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 просив відмовити за необґрунтованістю.

В судовому засіданні відповідач та його представник за первісним позовом, позовні вимоги ОСОБА_6 не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю. Зустрічні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з урахуванням з підстав, зазначених в зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи Органа опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні вважала, що за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_6 .

Представник третьої особи Органа опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні вважала, що за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_6 .

Представник третьої особи Органа опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні вважала, що за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 26.12.2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно з рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.08.2017 року розірвано.

У період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.09.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 липня 2016 року та до досягнення сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку,вирішено питання про судові витрати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З травня 2016 року, тобто майже з самого народження, дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_6 в будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена обставина сторонами не оспорюється.

Таким чином, у дитини склався певний звичний уклад життя під піклуванням матері.

Згідно актів обстеження житлових умов від 23.02.2017 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю та її родиною в частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Частина приватного будинку складається з 2-х кімнта, вітальні та кухні. В помешкані чисто та затишно, в наявності необхідні меблі та побутова техніка, газо-, водо- та електропостачання. У дитини є окрема кімната, в якій є дитяче ліжко шафа, комод для одягу. Дитина зебезпечена одягом та іграшками відповідно до віку та сезону. Зростає в люблячій сімї, де панують добрі, дружні та теплі стосунки.

У висновку від 16.03.2020 року № 2-49/143 орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради вважає за доцільне, з урахуванням інтересів дитини, визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_6 .

Під час розгляду справи з пояснень ОСОБА_2 суд установив, що відповідач має намір одружитися з іншою жінкою та з метою створення повноцінної сімї бажає забрати сина до себе, а також те, що між сторонами існує конфлікт з приводу участі батька у спілкуванні та вихованні сина.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради № 116 від 14.04.2017 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 за наступним порядком: 2 рази на тиждень по 2 години за домовленістю з матір`ю дитини.

Проте ОСОБА_6 рішення органу опіки та піклування ігнорує.

Так, матеріали справи містять акти про створення перешкод батьку малолітньої дитини у реалізації ним права на спілкування та виховання дитини від 21.10.2017 року, 22.10.2017 року, 25.10.2017 року, 28.10.2017, 05.11.2017 року (а.с.33-43).

З цього приводу ОСОБА_2 неодноразово звертався до правоохоронних органів та йому було рекомендовано вирішити зазначений спір в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин другої, восьмої та дев`ятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М ОСОБА_10 проти України» Європейського суду з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків.

Судом установив, що між батьками, які проживають окремо, виник спір щодо місця проживання малолітньої дитини, дитина проживає з народження з матірю, батька практично не знає та не бачив з 2017 року (коли дитині був один рік), що також не оспоряється відповідачем, бажання батька забрати дитину до себе свідчить про задоволення власних інтересів без урахування інтересів дитини.

Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, оцінених у їх сукупності обставин, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, та між дитиною і кожним з батьків, вік дитини. висновок від 16.03.2020 року № 2-49/143 орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради про доцільність проживання дитини з матір`ю - ОСОБА_6 , для забезпечення розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі малолітнього ОСОБА_7 , у якнайкращих інтересах дитини, що є визначальним при ухваленні рішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю .

Вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 , з урахуванням результатів розгляду первісного позову, судом визнано безпідставними та непідтвердженими належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати, сплачені за подання зустрічного позову, залишаються за ОСОБА_2 .

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_2 , що посилання на той факт, що ОСОБА_6 створюються перешкоди у спілкуванні та вихованні сина є самостійною підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 19, ст. 150, 151, 152, 153, 155, ст. 161 СК України, керуючись ст.ст. 12-13,76-79, 81, 259, 263-265, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , треті особи - орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_6 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , треті особи - орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Повний текст судового рішення складено 31.07.2020 року.

Суддя В.В.Прохоренко