Постанова

Іменем України

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 378/1078/17

провадження № 61-43164св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест»,

відповідачі: ОСОБА_1 , селянське фермерське господарство «Левада»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» на постанову Апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Журби С. О., Лівінського С. В., Сержанюка А. С., від 12 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» (далі - ТОВ «Інтерагроінвест») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , селянського фермерського господарства «Левада» (далі - СФГ «Левада») про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та визнання договорів оренди землі поновленими.

Позовна заява мотивована тим, що 18 червня 2012 року між

ТОВ «Інтерагроінвест» та ОСОБА_2 були укладені договори оренди земельних ділянок площею 4,7907 га (кадастровий номер :03:001:0023) та площею 4,7905 га (кадастровий номер :03:001:0024), розташованих на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, терміном на 5 років. Ці договори були зареєстровані 19 грудня 2012 року, відтак термін дії договорів оренди закінчується 19 грудня 2017 року. 02 жовтня 2017 року до

ТОВ «Інтерагроінвест» із письмовою заявою звернувся голова СФГ «Левада» про передачу господарству земельних ділянок ОСОБА_2 та надав інформаційні довідки про реєстрацію 07 квітня 2016 року його договорів оренди з останньою за № та № 14243936 . ТОВ «Інтерагроінвест» у передачі вказаних земельних ділянок СФГ «Левада» відмовило, оскільки спірні земельні ділянки перебували у його користуванні на підставі договорів оренди, які зареєстровані у встановленому законом порядку. Позивач, маючи переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк, 15 березня 2017 року надіслало на адресу ОСОБА_2 лист-повідомлення та додаткові угоди до договорів оренди вищезазначених земельних ділянок, відповідно до умов яких пропонували останній пролонгувати строк оренди до 31 грудня 2027 року, однак

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, спадкоємцем після смерті якої є

ОСОБА_1 , який звернувся до позивача про поновлення договірних відносин на новий термін. 18 грудня 2017 року між ТОВ «Інтерагроінвест» та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди до договір оренди землі

від 18 червня 2012 року щодо поновлення строку договору оренди землі до 31 грудня 2027 року, однак зареєструвати право оренди на поновлені договори оренди ТОВ «Інтерагроінвест» не може, оскільки є запис про інше речове право.

Посилаючись на вищевикладене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати недійними договори оренди земельних ділянок, укладені між ОСОБА_1 та СФГ «Левада» та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інше речове право за № 24480068 та № 24479692 від 15 січня 2018 року, а також визнати поновленими договори оренди № 23 та № 22 даних земельних ділянок, укладені між ТОВ «Інтенрагроінвест» та ОСОБА_1 .

До суду із зустрічною позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що після отримання позову він дізнався про укладені ним додаткові угоди до договорів оренди земельної ділянки від 18 червня

2012 року. Вказані угоди підписані не ним, а на підставі довіреності від його імені працівником ТОВ «Інтерагроінвест» ОСОБА_3 . При цьому вказана довіреність є нікчемною, оскільки довіреність на право розпорядження нерухомим майном не може бути посвідчена посадовою особою органу місцевого самоврядування. Самим же ОСОБА_1 істотні умови додаткових угод не узгоджувалися та не підписувалися, а тому на момент їх укладення було відсутнє його вільне волевиявлення щодо укладення договору, яке б відповідало його внутрішній волі, що є обов`язковою умовою. Підписання вищевказаної довіреності не є підтвердженням того, що він укладав додаткові угоди до договорів оренди землі і його дії були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені даними угодами.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними додаткові угоди від 18 грудня 2017 року до договорів оренди земельної ділянки від 18 червня 2012 року, що укладені між ТОВ «Інтерагроінвест» та ним як правонаступником ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області у складі судді Скороход Т. Н. від 23 березня 2018 року позов ТОВ «Інтерагроінвест» задоволено.

Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені

10 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та СФГ «Левада».

Визнано поновленими договори земельних ділянок від 18 грудня 2012 року № № 22, 23, укладені між ТОВ «Інтерагроінвест» та ОСОБА_1 , спадкоємцем ОСОБА_2 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договори оренди, укладені з позивачем були зареєстровані 19 грудня 2012 року, вони діють до 19 грудня 2017 року. Оскільки після закінчення строку дії вказаних договорів ОСОБА_1 не звернувся до позивача з запереченням у їх поновленні, суд з посиланням на положення частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» визнав їх поновленими на той самий строк, а договори оренди землі, укладені 10 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та СФГ «Левада», - недійсними. При цьому судом відмовлено у задоволенні зустрічного позову, оскільки довіреність, на підставі якої представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підписав додаткові угоди, не визнана недійсною.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Київської області від 12 липня 2018 року апеляційну скаргу СФГ «Левада» задоволено частково. Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 23 березня

2018 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Інтерагроінвест» та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 з інших правових підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що попередній власник спірних ділянок ОСОБА_2 , з якою ТОВ «Інтерагроінвест» й укладало первісні договори оренди, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Порядок дій орендаря, який бажає скористатися наданим йому законом переважним правом та продовжити дію договору оренди в такому випадку чітко регламентований положеннями частин другої та третьої статті 33 Закону України «Про оренду землі». Зокрема, у разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди, однак процедури направлення спадкоємцю повідомлення про пролонгацію договорів оренди, передбаченої статтею 33 Закону України «Про оренду землі» позивачем дотримано не було, відповідні повідомлення з проектами додаткових угод на адресу ОСОБА_1 не направлялися, а тому у задоволенні позовних вимог ТОВ «Інтерагроінвест» слід відмовити. Щодо зустрічних позовних вимог суд апеляційної інстанції зазначив, що хоча положеннями статті

245 ЦК України й встановлено, що не може бути посвідчена довіреність на право розпорядження нерухомим майном посадовою особою органу місцевого самоврядування, однак чинне законодавство не містить положень щодо того, що така довіреність є недійсною. Таким чином нікчемність даного правочину законом не встановлена, відтак недійсність довіреності має бути встановлена відповідним рішенням суду за результатами розгляду відповідної позовної вимоги, а оскільки таких вимог не заявлялось, а додаткові угоди підписані представником ОСОБА_1 на підставі довіреності, яка була чинною на час їх укладення, то у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ТОВ «Інтерагроінвест» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що підставою звернення до суду із позовом стало порушене право позивача, як орендаря, на користування спірними земельними ділянками, оскільки на момент укладення оспорюваних договорів земельні ділянки знаходилися в законному користуванні позивача на підставі відповідного договору, який розірваний у встановленому порядку не був. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що заява від ОСОБА_2 про небажання продовжувати договірні відносини надійшла на адресу позивача 22 лютого 2017 року, тоді як остання померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не може свідчити про відсутність волі ОСОБА_2 на поновлення договорів оренди землі. Вказана заява була направлена

СФГ «Левада», а не ОСОБА_2 Позивачем 15 березня 2017 року на звернення ОСОБА_2 від 22 лютого 2017 року було надіслано лист-повідомлення з додатковими угодами на поновлення договорів оренди від 18 червня 2012 року, які отримав ОСОБА_1 особисто 17 березня

2017 року, тому висновок суду про невиконання процедури направлення спадкоємцю повідомлення про пролонгацію договорів оренди, передбаченої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», є помилковим. Посилання суду апеляційної інстанції про те, що позивач знав про смерть ОСОБА_2 не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, ОСОБА_1 , видавши довіреність на представництво його інтересів, пов`язаних з врегулюванням питання поновлення договорів оренди землі з позивачем, та уклавши 18 грудня 2017 року додаткові договори про поновлення строку дії договорів, виявив волю щодо продовження договорів оренди землі від 18 червня 2012 року. Оскільки договір оренди вступає в силу з дати його державної реєстрації, це ж стосується і додаткових угод, які оспорювались ОСОБА_1 , то ці додаткові угоди не несуть жодних юридичних наслідків, пов`язаних з учиненням правочину, а являються лише конклюдентними діями

ОСОБА_1 та свідчать про згоду на продовження договірних відносин з позивачем.

Відзив на касаційну скаргу

У лютому 2019 року від СФГ «Левада» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність прийнятої судом апеляційної інстанції постанови.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

16 квітня 2020 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 червня 2012 року між ТОВ «Інтерагроінвест» та ОСОБА_2 були укладені договори оренди земельних ділянок площею 4,7907 га (кадастровий номер :03:001:0023) та площею 4,7905 га (кадастровий номер :03:001:0024), розташованих на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, терміном на 5 років, які були зареєстровані 19 грудня 2012 року, відтак діють до 19 грудня 2017 року. Розмір орендної плати становив 3 143,78 грн за кожну земельну ділянку на рік.

19 березня 2016 року між ОСОБА_2 та СФГ «Левада» укладені договори оренди цих же земельних ділянок строком на 10 років, які були зареєстровані 07 квітня 2016 року (а. с. 88-107).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після її смерті вказані земельні ділянки успадкував ОСОБА_1 , який 09 серпня 2017 року отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

21 лютого 2017 року від імені ОСОБА_2 до ТОВ «Інтерагроінвест» надійшли заяви, датовані 19 березня та 30 грудня 2016 року, про те, що ОСОБА_2 не має наміру продовжувати договірні відносини щодо оренди вищезазначених земельних ділянок, тому після збору урожаю 2017 року просила передати вищевказані земельні ділянки СФГ «Левада», з яким

19 березня 2016 року уклала відповідні договори оренди, які були зареєстровані 07 квітня 2016 року (а. с. 163, 164, 167).

Не погоджуючись з припиненням користування земельними ділянками,

16 березня 2017 року ТОВ «Інтерагроінвест» направило ОСОБА_2 листи-повідомлення щодо укладення договору оренди землі на новий строк із доданими до нього проєктами додаткових угод. Зазначені листи-повідомлені з додатками були отримані особисто ОСОБА_1 , про що свідчать зворотні поштові повідомлення з його особистим підписом

(а. с. 17-22).

10 серпня 2017 року між ОСОБА_1 , який успадкував спірні земельні ділянки після смерті ОСОБА_2 , та СФГ «Левада» укладено договори оренди земельних ділянок строком на 10 років. Ці договори оренди землі зареєстровані 15 січня 2018 року.

18 грудня 2017 року ТОВ «Інтерагроінвест» та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої 18 грудня 2017 року секретарем виконкому Іванівської сільської ради Фареник С. В., уклали додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок

від 18 грудня 2012 року. Ці додаткові угоди не були зареєстровані у в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки в реєстрі щодо вказаних ділянок вже були зареєстровані договори оренди

між СФГ «Левада» та ОСОБА_2

02 січня 2018 року ОСОБА_1 уклав з СФГ «Левада» угоди про дострокове розірвання укладених між ОСОБА_2 та фермерським господарством договорів оренди земельних ділянок від 19 березня

2016 року, які були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно15 січня 2018 року.

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ТОВ «Інтерагроінвест» здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла

до 08 лютого 2020 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводів щодо вирішення зустрічного позову касаційна скарга не містить, а тому відповідно до статті 400 ЦПК України законність постанови суду апеляційної інстанції в цій частині колегія суддів не перевіряє.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема

ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

За змістом статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем

лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Судами установлено, що у строк, передбачений пунктами 3.2 договорів оренди та частиною другою статті 33 Закону України «Про оренду землі»,

16 березня 2017 року ТОВ «Інтерагроінвест», яке належним чином виконувало свої обов`язки за договорами оренди, направило ОСОБА_2 листи-повідомлення щодо укладення договорів оренди на новий строк із доданими до нього проєктами додаткових угод, які 17 березня 2017 року отримав особисто ОСОБА_1 , спадкоємець померлої (а. с. 17-22).

ОСОБА_1 , з моменту отримання 09 серпня 2017 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на спірні земельні ділянки, не надіслав орендарю листа-повідомлення про наявність заперечень щодо укладення договору оренди на новий строк. Однак своїми конклюдентними діями, які виразилися в укладенні між сторонами додаткових угод до договорів оренди від 18 грудня 2017 року, які не зареєстровано, надав згоду на продовження договірних відносин з позивачем.

Таким чином, установивши, у справі, яка переглядається, факт належного виконання ТОВ «Інтерагроінвест» умов договорів оренди землі; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договорів оренди на новий строк, ненадіслання ОСОБА_1 у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк та укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендарем СФГ «Левада», суд першої інстанції на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ТОВ «Інтерагроінвест» переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк та порушення цього права у зв`язку з укладенням орендодавцем договору оренди від 10 серпня 2017 року з іншим орендарем - СФГ «Левада».

Установивши факт укладення договору оренди землі від 10 серпня

2017 року з порушенням вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» і прав ТОВ «Інтерагроінвест», суд першої інстанції на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України дійшов законного та обґрунтованого висновку про його недійсність.

Посилання суду апеляційної інстанції на ненадіслання спадкоємцю листа-повідомлення про продовження строку дії договору із доданими до нього проєктами додаткових угод спростовуються матеріалами справами

(а. с. 17-22), з яких вбачається, що адресовані померлій ОСОБА_2 листи-повідомлення від 16 березня 2017 року отримав саме ОСОБА_1 Те, що ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину лише 09 серпня 2017 року правового значення не має, оскільки за змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Надіслання після смерті ОСОБА_2 від її імені заяв про відсутність наміру продовжувати з позивачем договірні відносини не створює будь-яких прав та обов`язків для сторін у розумінні статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому суд апеляційної інстанції помилково акцентував на цих обставинах увагу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 413 ЦК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Київської області від 12 липня 2018 року в частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , селянського фермерського господарства «Левада», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, визнання договорів оренди земельних ділянок поновленими скасувати і залишити в цій частині в силі рішення Ставищенського районного суду Київської області від 23 березня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович