ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 659/59/20 Головуючий в І інстанції Цесельська О.С.
Номер провадження 22-ц/819/1117/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівРадченко С.В.
Семиженко Г.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області у складі судді Цесельської О.С. від 27 травня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У січні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом з посиланням на те, що ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою №б/н від 13 січня 2012 року, на підставі якої отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду з тим, що підписана ним заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Однак взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 28.11.2019 року у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 14103,25 грн., що складається з: 3902,47грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 545,16 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК, 8507,85 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 647,77 грн. штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 27 травня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.01.2012 року в розмірі 2000 гривень та судові витрати по справі, що складаються із судового збору в сумі 294 гривень.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням письмових доказів, просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1902,47, відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в розмірі 545,16 гривень, пені у розмірі 8507,85 гривень, 1147,77 гривень штрафу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач, пройшов ідентифікацію та підписав Анкету-заяву від 13.01.2012 року про приєднання до Умов та Правил, згідно якої він приєднався до запропонованих банком послуг. Відповідач висловив свою згоду з тим, що Анкета-заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з положеннями яких він ознайомлений зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Апелянт вказує, що ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» не встановлює обов`язкового підписання всіх складових документів, які складають один цілий договір, а узгодження приєднання до них з боку сторони, яка не приймає участь в їх розробці та лише приєднується до них, може відбуватися у будь-якій формі, зокрема, підписання типового бланку або типової Анкети-заяви.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту зазначає, що при укладанні договору відповідач дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а останній його не повернув, суд помилково визначив заборгованість за кредитом у розмірі 2000 гривень, оскільки не врахував користування з боку відповідача кредитом понад встановленим лімітом.

Письмовий відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету- заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (13.01.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

В апеляційні скарзі банк оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині незадоволених позовних вимог, тому рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 27 травня 2020 року переглядається лише в оскаржуваній частині.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 1902, 47 грн. з огляду на таке.

Судом встановлено, що з метою отримання кредиту ОСОБА_1 13 січня 2012 року заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримано платіжну картку.

Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідач станом на 28.11.2019 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 14103,25 грн., що складається з: 3902,47грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 545,16 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 8507,85 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 647,77 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У підписаній сторонами заяві-анкеті позичальника від 13 січня 2012 року не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами, розмір кредиту, а також інші витрати позичальника за надані банком послуги. Крім того, вказана заява не містить умов договору щодо тарифів банківських послуг.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення кредитної заборгованості, позивач просив стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеню та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за порушення строків виконання кредитного зобов`язання, вказуючи на те, що їх розмір та порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.01.2012 року, обґрунтований позивачем наданими ним текстовими копіями витягів із Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» чотирьох видів карт, Умов та Правил надання банківських послуг, без зазначення дати їх затвердження, текст яких розміщений на сайті: https://privatbank.ua./terms/, як невід`ємні частини спірного договору, в яких визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, у тому числі, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що матеріали справи не містять належного підтвердження, що саме ці Витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), строку повернення кредиту (користування ним).

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.01.2012 р. шляхом підписання заяви-анкети.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, страхових платежів, надані банком витяги з Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, як більш слабкої сторони, враховуючи, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, який фактично сторонами не визначений.

У зв`язку з вище викладеним суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що без наданих підтверджень про конкретні погоджені з відповідачем Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком Витяг з Тарифів, який містить умови чотирьох видів кредитних карт «Універсальна», і не підтверджує, за якою із них укладено договір та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Стосовно доводів апеляційної скарги у частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 1902, 47 грн., суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Таким чином, кредитор (позивач) має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником (відповідачем) обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунків заборгованості за договором б/н від 13.01.2012 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 фактично отримані та використані відповідачем кошти по двох кредитних картках становлять 7 546,16 гривень. З цих же розрахунків та долученого до апеляційної скарги руху коштів по рахунку вбачається, що відповідачем були внесені грошові кошти на картковий рахунок для погашення заборгованості в сумі 12500 гривень.

Таким чином, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернуті в повному обсязі.

Що стосується вимог про стягнення процентів, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, колегія суддів приходить до такого висновку.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Оскільки при подачі позовної заяви позивачем було заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування позиченими коштами нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України та надано їх розрахунок, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача вказаних коштів в сумі 545,16 гривень.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови у стягненні на користь позивача процентів за користування кредитними коштами на підставі ст. 625 ЦК підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 27 травня 2020 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь позивача процентів за користування кредитними коштами скасувати і постановити в цій частині нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» проценти за користування кредитними коштами в сумі 545, 16 грн.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ С.В. Радченко

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко