Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2393/19

27 липня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

її представника, адвоката - Крикун Т.О.,

представника Надвірнянської міської ради

Івано-Франківської області - Дем`янчука Я.Б.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про набуття права власності на майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про набуття права власності на майно за набувальною давністю.

Просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , 1979 року народження, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , 1983 року народження, в цілому визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_2 , право власності за набувальною давністю на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 20.12.2019 року по даній справі в якості співвідповідача залучено Надвірнянську міську раду Івано-Франківської області, місцезнаходження: м.Надвірна, вул.Гетьмана Мазепи, 29, Івано-Франківської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та просили їх задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області в судовому засіданні позов не визнав.

Зазначив, що на його думку спосіб захисту свого права стороною позивача вибрано невірно, оскільки неможливо встановити чи не бажають відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в подальшому володіти та утримувати спірне майно.

Також вказав, що позивачем не заявлено вимогу про припинення права власності на дане майно, а одразу про його визнання, що є передчасним. Враховуючи наведене просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи вказані відповідачі повідомлені належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки дані відповідачі не повідомили, заяви про слухання справи у їх відсутності не поступало.

Суд, вислухавши позивача та її представника, представника Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача - ОСОБА_4 , який до смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . На час смерті останньому належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

25.05.2018 року ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата - ОСОБА_4 . Згідно даного свідоцтва позивач стала власником 1/3 частини вказаної квартири (а.с.18). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.08.2019 року за ОСОБА_1 25.02.2018 року зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.27, 28).

Крім померлого ОСОБА_4 , іншими співвласниками даної квартири у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1995 року, яке зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ у реєстрову книгу за №1729, були відповідачі по справі, які є дітьми брата позивача, тобто племінники останньої - ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (а.с.29).

Як з`ясовано судом, відповідачі понад 20 років в квартирі АДРЕСА_1 не проживають, даним нерухомим майном (квартирою) не користуються, не володіють та не утримують це майно.

Вказана обставина підтверджується актом ОСББ «Едельвейс» від 23.08.2019 року №8, який міститься в матеріалах справи (а.с.43).

Також судом перевірено, що 19.09.1987 року шлюб між братом позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , матір`ю відповідачів, було розірвано, що підтверджується випискою з рішення Надвірнянського районного народного суду від 09.09.1987 року, після чого відповідачі залишилися проживати з матір`ю (а.с.14).

Як з`ясовано судом та не спростовано в судовому засіданні, ще в 90-х роках мати відповідачів виїхала в невідомому напрямку, забравши дітей з собою. З вказаного часу жодних відомостей від відповідачів не було, а тому як вона та і її брат за життя, втратили родинні зв`язки з останніми, не бачилися з ними і не спілкувалися.

Після досягнення, повноліття ніхто відповідачів не повернувся проживати до батька ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 та відповідно за весь час своєї відсутності вони не брали жодної участі в утриманні квартири щодо ремонтних робіт, оплати житлово-комунальних послуг, тощо.

Брат позивача - ОСОБА_4 тривалий час важко хворів. Спочатку ним опікувалася їхня мати - ОСОБА_6 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9), а тому з 2012 року останнього доглядала позивач ОСОБА_1

30.07.2012 року ОСОБА_4 згідно рішення Надвірнянского районного суду було визнано недієздатним та призначено ОСОБА_1 його опікуном. З 10.08.2000 року брату позивача було встановлено першу групу інвалідності довічно. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть матері, вище вказаним рішенням суду від 30.07.2012 року, довідкою МСЕК від 10.08.2000 року і довідкою до акту огляду МСЕК від 17.01.2013 року (а.с.15, 16, 17).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що на протязі більше двадцяти років, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 квартирою не цікавилися, на її утримання грошових коштів не надавали, а тому всі витрати по утриманню даного нерухомого майна спочатку ніс брат позивача - ОСОБА_4 з останньою, а з 2012 року виключно ОСОБА_1 .

У вказаний період ними повністю здійснювалися оплати по утриманню всього житла: житлово-комунальні послуги, ремонт, тощо, а також в 2008 році ОСОБА_4 було проведено реконструкцію газопостачання квартири, що підтверджується квитанціями про оплату за житлово-комунальні послуги, чеками на придбання матеріалів для поточних ремонтів житла та робочим проектом реконструкції газопостачання квартири АДРЕСА_1 (а.с.45-68).

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 самоусунулися від володіння, розпорядження та користування належними їм по 1/3 частками квартири АДРЕСА_1 , оскільки більше двадцяти років не несуть жодних витрат на утримання своїх частин квартири.

Впродовж всього часу спірною квартирою володіли та користувалися лише померлий на даний час брат позивача та остання ОСОБА_1 , тобто більше двадцяти років спочатку ОСОБА_4 , а в подальшому його спадкоємець ОСОБА_1 , фактично користувалися та володіли не лише своєю часткою квартири, а й частками відповідачів, здійснювали це відкрито і безперервно.

Дана обставина підтверджується актом ОСББ «Едельвейс» від 23.08.2019 року №8 (а.с.43).

Встановлені в судовому засіданні обставини, підтверджені також показами допитаних в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Крім того, з метою узаконення права власності на дане майно на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на нього від 09.05.2018 року та проведену експертну оцінку квартири АДРЕСА_1 , згідно звіту якого, вартість її 2/3 частин станом на 23.09.2019 року становить 157965 грн. 00 коп. (а.с.21-22, 31-42).

Згідно довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації за №231 від 04.05.2018 року підтверджено, що 23.11.1995 року за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано право власності по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 . Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право власності видане 23.11.1995 року Івано-Франківським ОБТІ, згідно розпорядження органу приватизації від 22.11.1995 року № 2401.

Рішення про реєстрацію права власності прийняте 23.11.1995 р., реєстровий №1729 книга №11.

Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБП» не реєструвалось (а.с.30).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

У відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлені судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, є всі правові підстави для визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , 1979 року народження, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , 1983 року народження, та в цілому визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності за набувальною давністю на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст.319, 321, 328, 344, 392 ЦК України, керуючись ст.ст.258, ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про набуття права власності на майно за набувальною давністю задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_2 , право власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , 1979 року народження, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , 1983 року народження, в цілому визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_2 , право власності за набувальною давністю на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 06.08.2020 року.