Справа № 321/867/17
Провадження № 6/316/57/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2020 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області,

у складі головуючого судді Бульби О.М.

за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Енергодарі Запорізької області подання старшого державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Єрмак Галини Вікторівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , про примусове проникнення до житла боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеним поданням звернулась старший державний виконавець Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Єрмак Галини Вікторівни (далі старший державний виконавець), в якому просить суд: дозволити примусове проникнення до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , для проведення виконавчих дій, а саме: перевірки майнового стану боржника.

В обґрунтування клопотання, державний виконавець зазначає, що в Енергодарському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження у АСВП №55262918 з виконання виконавчого листа №321/867/17 виданого 24.10.2017 р. Михайлівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття.

28.11.2017 р. старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої була направлена стягувачу, боржник отримав постанову безпосередньо на руки, під підпис, про що свідчить відповідна відмітка на постанові державного виконавця.

В ході примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем відділу систематично проводиться перевірка майнового стану боржника з метою виконання рішення суду, та згідно з відповідями Державної фіскальної служби про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - юридичну особу ліквідовано (припинено)/ фізичну особу - підприємця припинено, згідно з відповіддю Державної виконавчої служби про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб - інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, згідно з відповіддю Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію - інформацію не знайдено, згідно з відповіддю Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено.

Загальна заборгованість за виконавчим листом станом на 01.06.2020 р. становить 137016,84 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстрована 1/1 частина квартири АДРЕСА_2 .

При неодноразових виходах за місцем знаходження майна боржника ( АДРЕСА_1 ), з метою його опису у зв`язку із наявністю заборгованості по аліментам встановлено, що двері квартири ніхто не відчиняв, про що складено акти державного виконавця.

Станом на 10.07.2020 р. рішення суду не виконано.

Таким чином, на думку старшого державного виконавця, перешкоджання боржника робить неможливим виконати рішення суду, що призводить до невиправданої тяганини при примусовому виконанні виконавчих документів, що набрали чинності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судом з виконавчого листа виданого 24.10.2017 р. Михайлівським районним судом Запорізької області по цивільній справі №316/321/867/17, провадження номером: 2/321/400/2017 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області про зміну розміру аліментів, встановлено, що 04.10.2017 р. у зазначеній цивільній справі Михайлівським районним судом Запорізької області 04.10.2017 р. було ухвалено рішення, яким змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 за рішенням Михайлівського районного суду від 15.01.2013 р. з твердої суми на частку від усіх видів заробітку (доходів) та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.2). На підставі зазначеного виконавчого листа №321/867/17, старшим державним виконавцем Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби було відкрито 28.11.2017 р. виконавче провадження №55262918 (а.с.3), копія якого, згідно відповідного напису на супроводжувальному листі з відділу державної виконавчої служби вих.№19142 від 28.11.2017 р., щодо направлення даної постанови сторонам виконавчого провадження, була отримана ОСОБА_1 на руки (а.с.4).

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до розрахунку від 03.06.2020 р. (а.с.14-14зворот), за боржником ОСОБА_1 станом на 01.03.2020 р. рахується заборгованість за виконавчим листом №321/867/17 від 24.10.2017 р. в загальному розмірі137016,84 грн. (а.с.14). Відповідно до змісту супроводжувального листа вих..№18237 від 03.06.2020 р. визначено направлення зазначеного розрахунку заборгованості, у тому числі і боржнику ОСОБА_1 , проте підтверджень такого направлення надано не було. Положеннями ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, у тому числі обов`язок державного виконавця повідомляти про розрахунок заборгованості, у тому числі, в разі надходження виконавчого документу на виконання (п.1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.05.2020 р., ОСОБА_1 (боржник у виконавчому провадженні) має у своїй приватній власності в розмірі частки: 1/1 - квартиру АДРЕСА_2 (а.с.3-9).

Старший державний виконавець ставить питання про примусове проникнення до вищезазначеного житлового приміщення боржника ОСОБА_1 , яке його приватною власністю, з метою перевірки його майнового стану, при цьому посилаючись на те, що боржник чинить перешкоди у виконанні рішення суду, в обґрунтування вказуючи на те, що при виході за місцем мешкання боржника з метою опису майна, двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти та надає на доведення зазначеного Акт державного виконавця від 1.06.2020 р. (а.с.16) та від 08.07.2020 (а.с.17).

Суд, при вирішенні даного подання, звертає увагу на наступне.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами

Частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Пунктом 4 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, акти згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Тобто, за змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною 1 статті 439 ЦПК України передбачено, у тому числі, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом, у тому числі за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для перевірки його майнового стану, проведення опису чи арешту майна, а саме перешкоджання саме перешкоджання виконавцю, зі сторони боржника, у вчиненні таких дій.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів того, що боржник був обізнаний про прихід державного виконавця за адресою його місця мешкання з наміром вчинити виконавчі дії щодо перевірки його майнового стану за місцем проживання, яке є особистою приватною власністю боржника та необхідність забезпечення доступу до свого майна (розписки, листи-повідомлення, поштові повідомлення про вручення листів, тощо), а отже посилання на не відкривання дверей квартири, як то зазначено у Актах, в даному випадку, не може свідчити на здійснення перешкод державному виконавцю зі сторони боржника, враховуючи також і те, що дані про наявність боржника у квартирі, на момент виходу за адресою старшого державного виконавця, також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання старшого державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 18, 77-83, 95, 247, 258, 260, 353, 354, 439 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Єрмак Галини Вікторівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (з урахуванням положень ч.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» та п.п.15.5 п.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Учасник справи, якому повне судове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Бульба