Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1260/19 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 32 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т.І.

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №288/1260/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: архівний сектор Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, Попільнянський районний відділ Житомирської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про визнання недійсними договорів оренди, скасування записів про проведення державної реєстрації прав оренди земельних ділянок, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Рудник М.І. в смт Попільня,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із даним позовом, у якому просили визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, а саме: від 03.11.2010, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , площею 4,1302 га, яка розташована на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області; від 03.11.2010, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , площею 4,1277 га, яка розташована на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області; скасувати записи № 27, № 28 про проведення державної реєстрації вказаних договорів. Позовні вимоги мотивували тим, що у 2019 році вони дізналися про те, що відповідач користується належними їм земельними ділянками на підставі вищевказаних договорів оренди земельних ділянок, які зареєстровані в ДП «Центр державного земельного кадастру». Зі змісту даних договорів вбачається, що вони надали, а ОСОБА_3 прийняв в строкове платне користування земельні ділянки площею 4,1302 га та 4,1277 га, термін дії договорів - 10 років, річна оренда плата встановлена в розмірі - 3 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Також, відповідач надав позивачам акти прийому - передачі земельних ділянок. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що вказані договори оренди та акти прийому - передачі земельних ділянок вони не підписували, що підтверджується висновком експертного дослідження від 17.06.2019 року.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 січня 2020 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі від 03.11.2010, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, площею 4,1302 га, яка розташована на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Визнано недійсним договір оренди землі від 03.11.2010, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, площею 4,1277 га, яка розташована на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Скасовано запис 27 про проведену державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, загальною площею 4,1302 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області за ОСОБА_3 Скасовано запис 28 про проведену державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, загальною площею 4,1277 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області за ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 768,40 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу та вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. На обґрунтування доводів апеляційної скарг зазначає, що судом не було взято до уваги, що не може вважатися, актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові на підставі його заяви, навіть якщо висновок має назву «висновок судового експерта». А тому, документ наданий за результатами такого дослідження, без відповідної ухвали суду доказового значення немає.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами доведено обставини на які вони посилалися, як на підставу своїх вимог, а саме, що спірні договори оренди землі, укладені від їх імені, були підписані не ними, а іншою особою.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 361 від 01.11.2002, передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,1302 га, яка розташована на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ - ЖТ № 022569, виданим 13.11.2002 головою Попільнянської райдержадміністрації, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 34.

Відповідно до договору оренди землі від 03.11.2010, ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 4,1302 га, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, договір було укладено на 10 (десять) років, орендна плата встановлена в розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Попільнянському районі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.12.2010 за № 27.

ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 361 від 01.11.2002, передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,1277 га, яка розташована на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ - ЖТ № 022568, виданим 13.11.2002 головою Попільнянської райдержадміністрації, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 33.

Відповідно до договору оренди землі від 03.11.2010, ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 4,1277 га, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, договір укладено на 10 (десять) років, орендна плата встановлена в розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Попільнянському районі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.12.2010 за № 28.

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з частиною першою ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі.

Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга ст. 207 ЦК України).

Відповідно до частини третьої ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста . ст. 81 ЦПК України)

Частиною першою ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивачі надали, зокрема, висновок експертного дослідження № 1/3-3 від 17.07.2019, проведеного Житомирським науково - дослідним експертно - криміналістичним центром МВС України, в якому вказано, що підписи, які виконані від імені ОСОБА_2 в графі «За Орендодавця» договору оренди землі від 03.11.2010 укладеного з орендодавцем ОСОБА_2 , в графі «Орендодавець» акту приймання - передачі земельної ділянки від 03.11.2010, укладений з орендодавцем ОСОБА_2 , виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою. Підписи, які виконані від імені ОСОБА_1 в графі «За Орендодавця» договору оренди землі від 03.11.2010 укладеного з орендодавцем ОСОБА_1 , в графі «Орендодавець» акту приймання - передачі земельної ділянки від 03.11.2010, укладений з орендодавцем ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

На заперечення доводів апеляційної скарги, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в апеляційній інстанції заявив клопотання про призначення судово- почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Житомирської апеляційного суду від 19 травня 2020 року у справі була призначена судово- почеркознавча експертиза.

За висновком судового експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України №6/3-206 від 22.06.2020 досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 в графі «За Орендодавця» договору оренди землі від 03.11.2010 укладеного з орендодавцем ОСОБА_2 , в графі «Орендодавець» акту приймання - передачі земельної ділянки від 03.11.2010, укладений з орендодавцем ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Досліджуваний підпис, від імені ОСОБА_2 в графі «За Орендодавця» договору оренди землі від 03.11.2010 укладеного з орендодавцем ОСОБА_2 , в графі «Орендодавець» акту приймання - передачі земельної ділянки від 03.11.2010, укладений з орендодавцем ОСОБА_2 , виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Таким чином, установивши факт відсутності волевиявлення позивачів (орендодавців) на укладення спірних договорів оренди землі на умовах, що в них викладені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову і визнання цих правочинів недійсними на підставі статей 203, 215 ЦК України та скасування записів про проведення державної реєстрації прав оренди земельних ділянок.

Твердження заявника, що отримання позивачами орендної плати за договорами свідчить про їх волевиявлення на укладення цих правочинів є безпідставним, оскільки вказана обставина має значення лише для визначення наслідків недійсності договорів, а не для вирішення спору про визнання їх недійсними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 145/374/17.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі пропустили строк позовної давності для звернення до суду із позовом, не заслуговують на увагу, оскільки позивачі пов`язують порушення їхніх прав саме з фактом обізнаності про існування договорів оренди і його змістом, яких вони не підписували та про який дізналися у 2018 році, а не з фактом користування відповідачем їх земельними ділянками.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною першою ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про пропуск позивачами строку позовної давності та правильно виходив із того, що перебіг позовної давності починається не з моменту, коли сторони домовились про тимчасове користування земельними ділянками позивачів та отримання останніми плати за користування земельними ділянками, а з часу, коли позивачі дізналися або повинні були дізнатися про порушення свого майнового права, тобто коли позивачі дізналися, що умови і зміст договорів не відповідають тим умовам, на які вони погоджувалися під час укладання договорів оренди землі.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі №6-48цс15.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 14 липня 2020 року.

Головуючий

Судді