Справа № 140/2020/19
Провадження № 22-ц/801/1311/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 рокуСправа № 140/2020/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай),

за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області Кравчука О. Л. в інтересах держави в особі Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року та додаткове рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Царапори О. П. в приміщенні суду в м. Немирів, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай).

Позов обґрунтовано тим, що загальними зборами колгоспників колгоспу «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол № 2 від 17 листопада 1992 року) її, ОСОБА_2 , було прийнято в члени колгоспу.

Загальними зборами колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області за 1993-1996 року, сільськогосподарського закритого акціонерного товариства (СЗАК) «Воловодівка» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області за 1997-1998 року не приймалось рішень про виключення, її, ОСОБА_2 з членів КСП «Сібок» с. Воловодівка, СЗАК «Воловодівка».

Загальними зборами колгоспників колгоспу «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол № 3 від 27 листопада 1992 року) колгосп «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області.

Загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол № 1 від 15 лютого 1997 року) колективне сільськогосподарське підприємство «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області реорганізовано в сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Воловодівка» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області.

Згідно довідки відділу Держкомзему у Немирівському районі Вінницької області, державний акт на право колективної власності на землю КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району був виданий 06 липня 1995 року.

Згідно довідки Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, ОСОБА_1 , на території Славнянської сільської ради земельної частки (паю) не має.

Оскільки позивачка на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Росія» с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області державного акта на право колективної власності на землю станом на 30 січня 1996 року залишалася членом даного КСП, то має право на земельний пай і на її ім`я помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила суд : визнати за нею право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області 1,85 в умовних кадастрових гектарах за рахунок вільних земель запасу на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2019 року замінено відповідача по справі Воловодівську сільську раду Немирівського району Вінницької області її правонаступником Ковалівською об`єднаною територіальною громадою Немирівського району Вінницької області /а. с. 20/.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області розміром 1,85 в умовно кадастрових гектарах за рахунок вільних земель запасу на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов підлягає задоволенню, так як він не суперечить вимогам закону, підтверджується матеріалами справи та визнаний відповідачем.

Додатковим рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області розміром 5,05 в умовно кадастрових гектарах за рахунок вільних земель запасу на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в позовній заяві ОСОБА_1 було заявлено вимогу про визнання права власності на право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області розміром 1,85 в умовно кадастрових гектарах за рахунок вільних земель запасу на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області. З приводу заявлених позовних вимог позивач надавав в судовому засіданні свої пояснення та докази стосовно іншого розміру земельної ділянки та визнання за позивачем права власності саме на 5,05 в умовних кадастрових гектарах, і такі докази судом досліджувалися та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, однак це не було зазначено у резолютивній частині рішення, а тому заява підлягає до задоволення.

Не погоджуючись із рішенням та додатковим рішення суду, заступником прокурора Вінницької області Кравчуком О. Л. в інтересах держави в особі Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивач не була включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області та не отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай). Окрім цього, позивач стала членом колгоспу 17 листопада 1992 року, а тому мала об`єктивну можливість дізнатися про порушення права на земельну частку (пай). У матеріалах справи міститься лист відділу Держкомзему у Немирівському районі від 26 серпня 2009 року, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлено про те, що оскільки її не було включено до додатку до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Сібок» с. Воловодівка, то для отримання земельної ділянки (паю) їй необхідно звернутися до суду. Тобто, позивачка об`єктивно знала про порушення права на земельну частку (пай). Однак, позивач у передбачений законом строку ЦК УРСР 1963 та ЦК України не звернулась з позовом до суду. Обставин, які упродовж такого тривалого терміну перешкоджали їй звернутися до суду за захистом своїх прав, позивачка не навела. При поданні позовної заяви не ставила питання про поновлення пропущених нею строків позовної давності.

Визнання позову відповідачем не є підставою для його задоволення, оскільки таке визнання суперечить закону та порушує інтереси держави в особі державних органів.

Зазначається також про те, що у позовні заяві позивачка ставить питання про надання їй земельної ділянки у розмірі 1,85 в умовних кадастрових гектарах за рахунок вільних земель запасу на території Ковалівської сільської ради Немирівського району. Однак, при розгляді справи судом не було з`ясовано питання розміру земельних часток (паїв) при паюванні земель КСП «Сібок» с. Воловодівка.

Окрім цього, суд першої інстанції не мав передбачених статтею 270 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення, відтак фактично при ухваленні додаткового рішення судом повторно задоволено позовну вимогу ОСОБА_1 , що призвело до того, що існує два судові рішення про надання ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) колишнього КСП «Сібок» в землях колективної власності на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області : за рішенням Немирівського районного суду від 05 грудня 2019 року у розмірі 1,85 в умовних кадастрових гектарах та додаткового рішенням суду від 07 лютого 2020 року у розмірі 5,05 в умовних кадастрових гектарах на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

У даному випадку суд першої інстанції вирішив виділити позивачу в натурі земельну ділянку, тобто вийшов за межі повноважень, наданих йому законом, та вирішив питання, віднесене до компетенції органів виконавчої влади.

Визнання за позивачем права на земельну частку (пай) за відсутності відповідних земель зачіпає інтереси держави, оскільки реалізувати встановлене судом право він зможе лише шляхом виділення такого паю із земель запасу чи резервного фонду державних сільськогосподарських земель.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання прокурора представники Вінницької області Редько С. Б. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги та просила рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ковалівська об`єднана територіальна громада Немирівського району Вінницької області у судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення та додаткове рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, яке видано 11 березня 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружились ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в низі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1. Прізвище після одруження дружини ОСОБА_5 /а. с. 8/.

Загальними зборами колгоспників колгоспу «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол № 2 від 17 листопада 1992 року) ОСОБА_2 було прийнято в члени колгоспу /а. с. 9/.

Відповідно до архівної довідки №01-21-172 від 16 липня 2019 року Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області загальними зборами колгоспників колгоспу «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол № 3 від 27 листопада 1992 року) колгосп «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області.

Загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол № 1 від 15 лютого 1997 року) колективне сільськогосподарське підприємство «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області реорганізовано в сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Воловодівка» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області /а. с. 11/.

Відповідно до архівної довідки № 01-21-172 від 16 липня 2019 року Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області загальними зборами колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області за 1993-1996 року, сільськогосподарського закритого акціонерного товариства (СЗАК) «Воловодівка» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області за 1997-1998 року не приймалось рішень про виключення ОСОБА_2 з членів КСП «Сібок» с. Воловодівка, СЗАК «Воловодівка».

Засіданням правління СЗАК «Воловодівка» с. Воловодівка (протокол № 4 від 03 травня 1999 року) ОСОБА_3 розраховано з членів господарства /а. с. 12/

Згідно з довідкою Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області № 237 від 15 липня 2019 року ОСОБА_1 , на території Славнянської сільської ради земельної частки (паю) не має.

Згідно з довідкою відділу Держкомзему у Немирівському районі Вінницької області, державний акт на право колективної власності на землю КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району був виданий 06 липня 1995 року /а. с. 15/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позов підлягає задоволенню, так як він не суперечить вимогам закону, підтверджується матеріалами справи та визнаний відповідачем.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції зазначив, шо в позовній заяві ОСОБА_1 було заявлено вимогу про визнання права власності на право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області розміром 1,85 в умовно кадастрових гектарах за рахунок вільних земель запасу на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області. З приводу заявлених позовних вимог позивач надавав в судовому засіданні свої пояснення та докази стосовно іншого розміру земельної ділянки та визнання за позивачем права власності саме на 5,05 в умовних кадастрових гектарах, і такі докази судом досліджувалися та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, однак це не було зазначено у резолютивній частині рішення.

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову зроблений за неповного з`ясування усіх обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Вирішуючи вказаний спір, судом першої інстанції не було враховано те, що зверненню до суду з указаним позовом має передувати вирішення питання про невключення позивача до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Таких вимог позивач у пред`явленому позові не заявляв.

Отже, правові підстави для визнання за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) відсутні, оскільки позивача не було включено до списків осіб - членів КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району, що долучався до державного акта на право колективної власності на землю, який був виданий 06 липня 1995 року, і позивач не отримувала сертифікат про право на земельну частку (пай).

Разом з цим вирішення питання щодо невключення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), має на меті оскарження дій чи бездіяльності цього підприємства, що вказує на необхідність залучення до участі у справі у такому випадку відповідної юридичної особи або її правонаступника.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року, справа № 696/1268/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами третьою четвертою статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Вінницький апеляційний суд вважає, що в апеляційній скарзі наведено обґрунтовані підстави для представництва прокуратурою Вінницької області інтересів держави в особі Ковалівської об`єднаної територіальної громади, якою, будучи обізнаною про розгляд вказаної справи, не вжито заходів щодо оскарження рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року та додаткового рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року, так як зазначені судові рішення зачіпають інтереси держави.

Також Вінницький апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мав передбачених статтею 270 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення, адже фактично при ухваленні додаткового рішення судом повторно задоволено за відсутності на то правових підстав позовну вимогу ОСОБА_1 , що призвело до того, що існує два судові рішення про надання ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) колишнього КСП «Сібок» в землях колективної власності на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області : за рішенням Немирівського районного суду від 05 грудня 2019 року у розмірі 1,85 в умовних кадастрових гектарах та додаткового рішенням суду від 07 лютого 2020 року у розмірі 5,05 в умовних кадастрових гектарах на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, Вінницький апеляційний суд вважає, що рішення та додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Прокуратури Вінницької області судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1152 гривні 60 копійок

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області Кравчука О. Л. в інтересах держави в особі Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року та додаткове рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Вінницької області судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1152 гривні 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

Т. О. Денишенко

Повний текст постанови складено 29 липня 2020 року.