Справа № 361/8174/19
провадження № 2-з/361/123/20
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 липня 2020 р. м. Бровари

Броварського міськрайонного суду Київської області під головуванням судді Петришин Н.М. розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення,-

в с т а н о в и в :

08 липня 2020 року від ОСОБА_1 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла заява про зустрічне забезпечення позову №361/8174/19, де заявник просить зобов`язати позивача ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі співмірному із заходами забезпечення позову, встановленими ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2019 року.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що позивач ОСОБА_2 не має місця реєстрації проживання та у нього відсутнє майно, що робить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Дослідивши клопотання про зустрічне забезпечення та матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною третьою статті 154 ЦПК України, та є вичерпним. Так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до частини 4 статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Установлено, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, визнання правочину недійсним.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2019 року вжито заходи забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на: Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0503 га (кадастровий номер: :02:013:0074, цільове призначення для ведення садівництва), що розташована у садовому товаристві « АДРЕСА_1 , на території Зазимської сільської ради Броварського району Київської області; Ѕ частку садового будинку (загальною площею 178,2 кв.м., житловою площею 70,1 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись із заявою про зустрічне забезпечення позову, ОСОБА_1 посилається на те, що позивач ОСОБА_2 не має місця реєстрації проживання та у нього відсутнє майно, що робить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Установлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2014 року визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 (а.с. 89-91).

При цьому, заявником додано до заяви ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2020 року, яка ухвалена у рамках цивільної справи № 755/2546/20 та стосується виконавчого провадження № ВП 60900522, де боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі змісту такої ухвали вбачається, що згідно довідки Державної міграційної служби України від 27.12.2019 р. ОСОБА_2 змінив місце своєї реєстрації на іншу адресу. Зазначене в ухвалі суперечить твердженням заявника про те, що ОСОБА_2 не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування), а будь-яких інших доказів на підтвердження такого аргументу ОСОБА_1 не надав.

На підтвердження відсутності у ОСОБА_2 майна заявник посилається також на вищевказану ухвалу та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Аналізуючи у сукупності надані докази разом із вищевказаними вимогами чинного законодавства, що регулюють питання щодо забезпечення позову та зустрічного забезпечення позову, суд вважає, що обраний вид забезпечення позову не впливає на матеріальний стан відповідача, як власника майна, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування.

Звертаючись із заявою про зустрічне забезпечення позову відповідачем не надано доказів завдання йому збитків внаслідок накладення арешту на спірну частку садового будинку та земельної ділянки, як і не доведено розмір збитків, які можуть бути спричинені вжитими судом заходами забезпеченням позову.

Також, матеріали справи та заяви про вжиття зустрічного забезпечення не містять належних доказів на підтвердження відсутності у позивача зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення зустрічного забезпечення є правом; а не обов`язком суду. При цьому, обставин щодо обов`язкового застосування таких заходів при розгляді даного клопотання судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 154, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н.М. Петришин