Постанова

Іменем України

08 липня 2020 року

м. Київ

справа № 369/12652/15-ц

провадження № 61-16718св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Олійник А. С.,
Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012», Колективне житлово-комунальне підприємство «Агропромбудіндустрія»,

треті особи: Виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Головне територіальне управління юстиції у Київській області, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області в особі Управління з питань надання адміністративних послуг,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року в складі судді Ковальчук Л. М. та постанову Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2018 року в складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Волохова Л. А., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» (далі - ТОВ «Черемшина 2012»), Колективного житлово-комунального підприємства «Агропромбудіндустрія» (далі - КЖКП «Агропромбудіндустрія»), треті особи: виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» (далі - КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області»), Головне територіальне управління юстиції у Київській області (далі - ГТУЮ у Київській області), Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області в особі Управління з питань надання адміністративних послуг, про визнання недійсним протоколу загальних зборів засновників (учасників) товариства від 09 жовтня 2012 року № 1, визнання недійсним акта приймання-передачі нежитлової будівлі від 19 березня 2013 року № 26/12-2, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 квітня 2013 року, визнання жилими кімнати в гуртожитку, припинення юридичної особи з виключенням з державного реєстру, визнання незаконним і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року.

В обґрунтування позову вказувала на те, що вона проживає гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є відповідач ТОВ «Черемшина 2012».

Зазначала, що право власності на гуртожиток ТОВ «Черемшина 2012» набуло з порушенням встановленого законом порядку, посилаючись на наступне.

Відповідно до пункту 4 договору № 1 та додатку № 2 - акта прийому-передачі від 14 січня 1995 року КЖКП «Агропромбудіндустрія» прийняло дев`яти поверховий цегляний будинок - гуртожиток, збудований у 1981 році, що розташований за зазначеною вище адресою, який в подальшому став внеском до статутного капіталу при створенні ТОВ «Черемшина 2012» відповідно до протоколу № 1 загальних зборів засновників (учасників) від 09 жовтня 2012 року, та переданий з КЖКП «Агропромбудіндустрія» до ТОВ «Черемшина 2012» на підставі акта приймання-передачі від 19 березня 2013 року № 26/12-2.

Звертала увагу на те, що передача гуртожитку до статутного капіталу при створенні ТОВ «Черемшина 2012» у жовтні 2012 року відбулася з порушеннями вимог чинного на той час законодавства. Так, директор КЖКП «Агропромбудіндустрія» ОСОБА_3 приймав участь 09 жовтня 2012 року у зборах засновників при створенні ТОВ «Черемшина 2012» для здійснення господарської діяльності за посадою та як фізична особа. На думку позивача, ОСОБА_3 , маючи на меті отримання прибутку, підтримав рішення сформувати статутний капітал за рахунок внеску майна КЖКП «Агропромбудіндустрія» - зазначеного вище гуртожитку, що становило 98,9 % статутного (складеного) капіталу. Частка ОСОБА_3 в статутному капіталі ТОВ «Черемшина 2012» становила 0,1 %, разом з тим у протоколі від 09 жовтня 2012 року № 1 не визначено, яким чином і на який рахунок засновники, в тому числі і ОСОБА_3 , внесли свої частки, що, на думку позивача, унеможливлює перевірку факту внесення чи невнесення засновниками своїх статутних внесків до статутного капіталу товариства.

Вважала, що протокол від 09 жовтня 2012 року № 1 підлягає визнанню недійсним, оскільки в ньому відсутні відомості про обрання голови та секретаря зборів, результати голосування у відсотках, а не особистим рахуванням, сам протокол завірений печаткою КЖКП «Агропромбудіндустрія», хоча відомості про правовідносини ТОВ «Черемшина 2012» з КЖКП «Агропромбудіндустрія» згідно з протоколом на зборах не обговорювалися.

Також вказувала на те, що відповідно до рішень, викладених у протоколі від 09 жовтня 2012 року № 1 КЖКП «Агропромбудіндустрія» та ТОВ «Черемшина 2012» здійснили приймання-передачу нежитлової будівлі - гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5 811,0 кв. м, про що складений акт від 19 березня 2013 року № 26/12-2.

На думку позивача, зазначений акт також підлягає визнанню недійсним внаслідок невідповідності та розбіжностей, викладених в ньому відомостей. Зокрема, в акті вказано, що ОСОБА_3 , який підписав цей документ від імені КЖКП «Агропромбудіндустрія», діяв на підставі рішення загальних зборів трудового колективу КЖКП «Агропромбудіндустрія», оформленого протоколом від 26 грудня 2012 року № 26/12. Однак, до акта від 19 березня 2013 року № 26/12-2 не було долучено протоколу від 26 грудня 2012 року № 26/12, що ставить під сумнів факт проведення таких зборів трудового колективу, на яких прийнято рішення про передачу зазначеної будівлі гуртожитку до статутного капіталу ТОВ «Черемшина 2012».

Крім того, згідно з актом від 19 березня 2013 року № 26/12-2 будівля гуртожитку передається ТОВ «Черемшина 2012» тільки 19 березня 2013 року після прийнятого трудовим колективом КЖКП «Агропромбудіндустрія» рішення від 26 грудня 2012 року, хоча вже 09 жовтня 2012 року одноосібним рішенням директора ОСОБА_3 спірна нежитлова будівля включена до статутного капіталу ТОВ «Черемшина 2012» та визначена її вартість - 4 024 020,00 грн. При цьому в акті від 19 березня 2013 року № 26/12-2 вказано, що вартість будівлі, що передається, складає 651 131,60 грн. Заниження вартості будівлі за такий короткий проміжок часу, на думку позивача, свідчить про домовленість директора КЖКП «Агропромбудіндустрія» з директором ТОВ «Черемшина 2012», оскільки до акта не додано офіційної оціночної документації для підтвердження такого різкого падіння вартості будівлі гуртожитку.

Посилаючись на частину першу статті 232 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач вважала, що зазначений вище правочин - акт від 19 березня 2013 року № 26/12-2, підлягає визнанню недійсним, його вчинено внаслідок зловмисної домовленості сторін правочину, чим порушено її права, як мешканки гуртожитку.

Також ОСОБА_1 зазначала, що статут ТОВ «Черемшина 2012» має містити відомості про розмір статутного капіталу, з визначенням часток кожного учасника; склад та компетенцію органів управління і порядок прийняття ними рішень; розмір і порядок формування резервного фонду; порядок передання (переходу) часток у статутному капіталі. Однак після зміни форми власності з колективної на приватну та отримання 06 квітня 2013 року свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно, в статуті товариства змінився розмір статутного (складеного) капіталу з 4 024 020,00 грн, внесених нерухомим майном - гуртожитком з боку КЖКП «Агропромбудіндустрія», на внесок грошовими коштами в розмірі 651 131,60 грн Товариством з обмеженою відповідальністю «АВС 2012», як нового засновника. Проте в статуті відсутні відомості про підставу зміну засновника.

Зазначені вище дії зміни розміру та форми статутного внеску, на думку позивача, дають підстави для висновку про відсутність будь-якої реєстрації первинного статуту ТОВ «Черемшина 2012», затвердженого протоколом від 09 жовтня 2012 року № 1, що свідчить про реєстрацію ТОВ «Черемшина 2012» на підставі недійсних установчих документів, яке в подальшому незаконно отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке також підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Крім того, позивач зазначала, що оформлення права колективної власності на спірний гуртожиток КЖКП «Агропромбудіндустрія» на підставі рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради від 30 липня 2007 року № 68/15 відбулося з порушенням публічного порядку, який був спрямований на порушення конституційних прав і свобод усіх мешканців гуртожитку що суперечило інтересам держави і суспільства та його моральним засадам. КЖКП «Агропромбудіндустрія» замість прийняття рішення про передачу гуртожитку у власність Вишневої територіальної громади, прийняв незаконне рішення про включення цього гуртожитку до статутного капіталу ТОВ «Черемшина 2012», при його створенні. Вважала, що незаконна реєстрація ТОВ «Черемшина 2012» з подальшим оформленням приватної власності на спірну будівлю, фактично вказують на недійсність державної реєстрації юридичної особи ТОВ «Черемшина 2012» внаслідок допущених при його створенні порушень, які не можна усунути, що, на думку позивача, є підставою для припинення юридичної особи за рішенням суду, що не пов`язано з банкрутством.

Також позивач посилалася на обставини, що, на її думку, свідчать про незаконне отримання КЖКП «Агропромбудіндустрія» свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року, оскільки КЖКП «Агропромбудіндустрія» ввело виконавчий комітет Вишневої міської ради в оману щодо свого права на спірну будівлю гуртожитку. Після створення КЖКП «Агропромбудіндустрія» в його діяльність входило забезпечення правильної технічної експлуатації, утримання та використання житлових і громадських будівель, споруд, гуртожитків ліжкового типу, комунальних об`єктів, які знаходяться на балансі підприємства, внутрішніх домових інженерних мереж і пристроїв, але надходження на баланс гуртожитків ліжкового типу не було правом власності цього підприємства, а було тільки правом утримання переданого в його управління.

З метою незаконного заволодіння гуртожитком, для отримання від виконавчого комітету Вишневої міської ради рішення про оформлення права колективної власності на спірне нерухоме майно, КЖКП «Агропромбудіндустрія» вказало недостовірні відомості про те, що цей гуртожиток знаходиться на балансі КЖКП «Агропромбудіндустрія», які були враховані при прийнятті рішення від 30 липня 2007 року № 68/15, на підставі якого видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року, яке в подальшому зареєстровано в КП «БТІ ГТУЮ Києво-Святошинської районної ради Київської області».

З огляду на викладене вище позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила визнати недійсним протокол загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Черемшина 2012» від 09 жовтня 2012 року № 1; визнати недійсним акт приймання-передачі від 19 березня 2013 року № 26/12-2 нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5 811,0 кв. м, складений КЖКП «Агропромбудіндустрія» та ТОВ «Черемшина 2012»; визнати недійсним свідоцтво про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на спірне нерухоме майно від 06 квітня 2013 року; визнати жилими кімнати у зазначеному вище гуртожитку; припинити юридичну особу ТОВ «Черемшина 2012» з виключенням відомостей із державного реєстру; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно від 09 серпня 2007 року, видане КЖКП «Агропромбудіндустрія» на підставі рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради від 30 липня 2007 року № 68/15 відносно приміщення гуртожитку, що розташоване за зазначеною вище адресою.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення її прав, свобод чи законних інтересів відповідачами ТОВ «Черемшина 2012» і КЖКП «Агропромбудіндустрія», та не доведено наявність у неї права на приватизацію кімнати в спірному гуртожитку.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Колегія суддів апеляційного суду погодилась з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки посилаючись на численні порушення під час проведення загальних зборів учасників товариства, за результатом яких оформлено оспорюваний позивачем протокол загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Черемшина 2012» від 09 жовтня 2012 року № 1, ОСОБА_1 , яка є мешканкою гуртожитку на підставі договору оренди ліжко-місць, не надала доказів, які б свідчили, що проведенням цих зборів порушені її права, свободи чи законні інтереси.

Апеляційний суд також вважав законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні недійсним акта приймання-передачі спірної нежитлової будівлі від 19 березня 2013 року № 26/12-2, оскільки позивачем не доведено наявність підстав, передбачених нормами законодавства, на які вона посилалась, як і не доведено порушень її прав чи законних інтересів складанням цього акта.

Судом апеляційної інстанції також зазначено, що правильним є і рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні незаконним та скасуванні свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно від 09 серпня 2007 року, виданого КЖКП «Агропромбудіндустрія» на підставі рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради від 30 липня 2007 року № 68/15 та в частині відмови у визнанні недійсним свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» від 06 квітня 2013 року на гуртожиток, розташований за зазначеною вище адресою, оскільки обставини щодо законності видачі та оформлення вищевказаних свідоцтв були предметом розгляду в іншій справі, за результатом розгляду якої Апеляційним судом Київської області ухвалено рішення від 03 березня 2017 року, яким встановлено відсутність порушень при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року та свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» від 06 квітня 2013 року.

Колегія суддів апеляційного суду також погодилась з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в частині вимоги позивача про припинення юридичної особи ТОВ «Черемшина 2012» з виключенням із державного реєстру, оскільки припинення юридичної особи може відбуватися з підстав, передбачених законодавством, наявність яких позивачем не доведена.

Апеляційний суд також вважав обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині вимоги позивача про визнання жилими кімнат в гуртожитку, оскільки визначення правового статусу приміщень знаходиться поза межами компетенції суду.

Доводи апеляційної скарги про порушення права позивача на приватизацію кімнати, яку вона займає в гуртожитку, відхилені апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 вселилась до кімнати № 221 спірного гуртожитку на підставі договору оренди ліжко-місця в гуртожитку ТОВ «Черемшина 2012», з яким у позивача виникли цивільно-правові відносини.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У квітні 2018 року ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2018 року, в якій просять скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В касаційній скарзі заявниками викладено обставини, які стали підставою для звернення до суду з зазначеним вище позовом, які, на їх думку не були враховані судами попередніх інстанцій.

Зазначають, що суди, в порушення вимог процесуального закону, не забезпечили повний та всебічний розгляд справи. При цьому, апеляційний суд не врахував доводи апеляційної скарги, не надав їм належної правової оцінки, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Звертають увагу на те, що судами не враховано, що державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «Черемшина 2012» та видача свідоцтва про право власності від 06 квітня 2013 року, проведено державним реєстратором без витребування передбачених законом документів, необхідних для проведення державної реєстрації.

Вважають, що апеляційним судом помилково враховані висновки, викладені в рішенні Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2017 року, оскільки воно не є преюдиційним через те, що позивач не була учасником цієї справи та спростувала встановленні цим рішенням обставини.

Відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2 до Верховного Суду не надходило.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 12 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2018 року передано на розгляд судді-доповідачу Карпенко С. О.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 у вказаній справі, витребувано матеріали цивільної справи № 369/12652/15-ц із Києво-Святошинського районного суду Київської області та надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу.

У вересні 2018 року матеріали справи № 369/12652/15-ц надійшли до Верховного Суду.

Розпорядженням керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року № 1103/0/226-20 у зв`язку з рішенням зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 та матеріали справи № 369/12652/15-ц передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2020 року справу № 369/12652/15-ц призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частинидругої статті 389 ЦПК України (в редакції на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України (в редакції на момент подання касаційної скарги) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України (в редакції на момент подання касаційної скарги) у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно з договором від 14 січня 1995 року № 1 Об`єднання орендно-кооперативних підприємств «Агропромбудіндустрія» (далі - ОАКП «Агропромбудіндустрія») передало КЖКП «Агропромбудіндустрія» майно, кошти і матеріальні цінності, які знаходились на балансі підприємства. На виконання вищевказаного рішення безоплатно передана частина цілісного майнового комплексу (житлові будинки).

Згідно з додатком до акта від 14 січня 1995 року передавалася частина цілісного майнового комплексу (адмінбудинки, гуртожитки, котельня) і право власності на майно, вказане в акті передачі за даним договором, переходить з часу підписання сторонами цього договору.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 березня 2002 року № 22/37 «Про реєстрацію гуртожитків КЖКП «Агропромбудіндустрія» виконавчим комітетом надано дозвіл КЖКП «Агропромбудіндустрія» використовувати для проживання як гуртожитки для одиноких будівлі, що розташовані на АДРЕСА_2 , та на АДРЕСА_3 на 87 ліжок-місць.

Рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 липня 2007 року № 68/15 «Про оформлення права колективної власності на нерухоме майно, що розташовано за адресами: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_1 », зокрема, вирішено оформити право колективної власності КЖКП «Агропромбудіндустрія» на спірний гуртожиток № 2 загальною площею 5 811,0 кв. м, видати свідоцтво про право колективної власності та провести державну реєстрацію права колективної власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року приміщення гуртожитку № 2, загальною площею 5 811,0 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , передане КЖКП «Агропромбудіндустрія» на праві колективної власності на підставі рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради від 30 липня 2007 року № 68/15.

Рішенням загальних зборів трудового колективу КЖКП «Агропромбудіндустрія», що оформлене протоколом від 09 жовтня 2012 року № 09/10, зокрема, вирішено сформувати статутний (складений) капітал ТОВ «Черемшина 2012» шляхом відокремлення від підприємства зазначеної вище нежитлової будівлі гуртожитку № 2 загальною площею 5 811,0 кв. м.

Також судами встановлено, що відповідно до протоколу загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Черемшина 2012» від 09 жовтня 2012 року № 1 на зборах присутні КЖКП «Агропромбудіндустрія» в особі директора ОСОБА_3, який діяв на підставі статуту, та інші. На зборах були присутні засновники (учасники), які володіли 100 % часток статутного (складеного) капіталу ТОВ «Черемшина 2012» та мають 100 % голосів на загальних зборах засновників (учасників) товариства.

Відповідно до порядку денного на загальних зборах 09 жовтня 2012 року розглянуті наступні питання: створення ТОВ «Черемшина 2012», затвердження статутного (складеного) капіталу товариства та розподілу внесків засновників до статутного капіталу товариства, визначення місцезнаходження товариства, обрання директора товариства та затвердження статуту.

По першому питанню збори засновників (учасників) вирішили створити ТОВ «Черемшина 2012»; по другому питанню - сформувати статутний (складений) капітал за рахунок внеску засновника (учасника), які розподіляються наступним чином: КЖКП «Агропромбудіндустрія» вносить свій внесок майном, а саме нежитловою будівлею - гуртожитком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який становить 98,9 % часток статутного (складеного) капіталу, в грошовому еквіваленті - 4 024 020,00 грн, а ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вносять свій внесок грошовими коштами кожний, який становить 0,1 % часток статутного (складеного) капіталу, що становить 4 068,78 грн; по третьому питанню вирішили місцезнаходження товариства визначити за адресою: АДРЕСА_1 ; по четвертому питанню - директором ТОВ «Черемшина 2012» призначили ОСОБА_5 з правом першого підпису господарсько-фінансової документації товариства, з правом розпорядчого підпису під час проведення грошових операцій за рахунками товариства; по п`ятому питанню вирішили затвердити статут товариства. Здійснення всіх дій, які пов`язані з державною реєстрацією товариства, відкриття самостійного поточного рахунку доручено директору товариства з правом передоручення цих дій третім особам. По всіх питаннях голосували всі присутні засновники (учасники) одноголосно.

19 березня 2013 року КЖКП «Агропромбудіндустрія» в особі директора ОСОБА_3, який діяв на підставі рішення загальних зборів трудового колективу КЖКП «Агропромбудіндустрія», оформленого протоколом від 26 грудня 2012 року № 26/12, та ТОВ «Черемшина 2012» в особі директора ОСОБА_5, яка діяла на підставі статуту, склали акт № 26/12-2 про те, що КЖКП «Агропромбудіндустрія» передає до статутного (складеного) капіталу, а ТОВ «Черемшина 2012» приймає нежитлову будівлю загальною площею 5 811,0 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з технічною документацією. Будівля, що передавалася, знаходилась в задовільному стані та потребувала капітального ремонту. Вартість будівлі, що передавалась, складала 651 131,60 грн.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 квітня 2013 року нежилі приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5 811 кв. м, належать на праві приватної власності ТОВ «Черемшина 2012».

Також з матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2009 року Вишневим міським відділенням міліції Києво-Святошинського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області подано клопотання директору КЖКП «Агропромбудіндустрія» ОСОБА_3 про продовження договору оренди трьох ліжко-місць на 2009 рік за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_16 , який працює на посаді старшого інспектора чергового Вишневого МВМ.

В матеріалах справи наявне звернення директора ТОВ «ВіДі Безпека» від 14 грудня 2011 року до директора КЖКП «Агропромбудіндустрія» ОСОБА_3 про продовження терміну проживання на 2012 рік їхнього співробітника ОСОБА_16 та його сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 .

З клопотанням до директора ТОВ «Черемшина 2012» ОСОБА_5 звертався і директор ТОВ «Справа-5» про надання з 01 грудня 2012 року трьох ліжко-місць у гуртожитку їхньому співробітнику ОСОБА_16 , який працює на підприємстві постійно та вчасно отримує заробітну плату.

В матеріалах справи також наявні довідки Управління кадрового забезпечення Головного управління МВС України в Київській області від 04 січня 2010 року і від 26 січня 2010 року про те, що ОСОБА_16 дійсно проходить службу в органах внутрішніх справ з 08 вересня 1994 року по теперішній час, та копії договорів № 221 на оренду ліжко-місць в гуртожитках КЖКП «Агропромбудіндустрія» на 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 та 2014 роки, укладені між ТОВ «Черемшина 2012», як орендодавцем, і ОСОБА_16 , як орендарем.

Згідно з умовами укладеного між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_16 у 2014 році договорі № 221 на оренду ліжко-місць в гуртожитку вбачається, що у відповідності до вимог статей 759-786 ЦК України, статей 127, 132 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) сторони уклали цей Договір, відповідно до умов пункту 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування ліжко-місце для тимчасового проживання у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов пункту 3 вказаного договору ціна оренди за користування 1 (одним) ліжко-місцем гуртожитку складає 425,00 грн, в тому числі податок на додану вартість 70,83 грн, за один календарний місяць та включає у себе плату за користування додатковим інвентарем, обладнанням та меблями, плату за комунальні послуги, фактичні витрати на утримання гуртожитку та прибудинкової території.

Відповідно до умов пункту 13 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 року.

Згідно з повідомленням від 28 жовтня 2015 року № 68 ТОВ «Черемшина 2012» повідомило ОСОБА_16 , що у зв`язку із зміною тарифів на основні енергоресурси: водопостачання, водовідведення, високим рівнем інфляції та початком опалювального сезону 2015-2016 років, утримання одного ліжко-місця у гуртожитку з 01 листопада 2015 року буде становити 690,00 грн (у тому числі податок на додану вартість - 115,00 грн) за один календарний місяць. Адміністрація гуртожитку повідомила, що у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди на 2015 рік № 221 ОСОБА_16 потрібно укласти договір оренди ліжко-місць на 2016 рік.

В матеріалах справи наявна також копія заяви ОСОБА_16 на ім`я директора КЖКП «Агропромбудіндустрія» ОСОБА_3 , в якій просив зареєструвати його дружину ОСОБА_1 в гуртожитку АДРЕСА_7 по місцю спільного проживання.

Згідно з довідкою ТОВ «Черемшина 2012» від 30 січня 2017 року за № 04 ОСОБА_16 дійсно прописаний і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та займає жилу площу із трьох ліжко-місць кімнати 16,5 кв. м. в гуртожитку відповідно до договору від 01 жовтня 2013 року № 221, термін дії якого закінчився 31 грудня 2014 року, і сім`я складається з трьох осіб, в тому числі дружина ОСОБА_1 , 1963 року народження, зареєстрована за вказаною адресою з 30 серпня 2007 року. Відповідно до довідки про заборгованість за оренду трьох ліжко-місць у гуртожитку ТОВ «Черемшина 2012» заборгованість по оплаті за оренду трьох ліжко-місць станом на 31 грудня 2016 року складає 39 046,20 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначала, що відповідачами порушено її право на приватизацію кімнати в спірному гуртожитку, який був включений до статутного капіталу товариства ТОВ «Черемшина 2012» при його створенні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення її прав, свобод чи законних інтересів відповідачами ТОВ «Черемшина 2012» і КЖКП «Агропромбудіндустрія», та не доведено наявність у неї права на приватизацію кімнати в спірному гуртожитку.

Із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій Верховний Суд повністю погодитись не може з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та їх нормативно-правове обґрунтування

Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (далі - Закон) регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Сфера дії цього Закону поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та працівників Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, рятувальників, поліцейських та працівників Національної поліції, а також членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них (частина перша статті 1 Закону).

Відповідно до статті 2 Закону громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України «Про житловий фонд соціального призначення»), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що були включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об`єктів приватизації, належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму (частина перша статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до частини десятої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірні правовідносини цей перелік не розповсюджується.

За змістом статей 128, 129 ЖК Української РСР підставою для вселення на жилу площу у гуртожиток є спеціальний ордер, що видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі спільного рішення адміністрації та відповідного профспілкового комітету.

Відповідно статей 130, 131 ЖК Української РСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається Примірним положенням про гуртожитки.

Частиною 1 статті 61 ЖК Української РСР передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Зі змісту картки прописки форми № 16, наданої ТОВ «Черемшина 2012», що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 заселена в гуртожиток по АДРЕСА_1 , як член сім`ї (дружина) ОСОБА_16 . Дата її прописки 30 серпня 2007 року (а. с. 144).

Згідно з довідкою ТОВ «Черемшина 2012» від 30 січня 2017 року за № 04 ОСОБА_16 дійсно прописаний і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та займає жилу площу із трьох ліжко-місць кімнати 16,5 кв. м. в гуртожитку відповідно до договору від 01 жовтня 2013 року № 221, термін дії якого закінчився 31 грудня 2014 року, і сім`я складається з трьох осіб, в тому числі дружина ОСОБА_1 , 1963 року народження, зареєстрована за вказаною адресою з 30 серпня 2007 року (а. с. 146).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 була поселена до гуртожитку по АДРЕСА_1 , як член сім`ї ОСОБА_16 , і проживала там з 2007 року.

Умови оренди (найму) житлового приміщення було унормовано із власником гуртожитку шляхом щорічного укладення договорів оренди ліжко-місць у гуртожитку (а. с. 134, 137, 138, 139, 140, 141).

Висновки судів про те, що позивач не довела, що вона вселена до спірного гуртожитку відповідно до закону (на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера), оскільки не надала суду копії ордера, а тому її права жодним чином не порушені, Верховний Суд вважає передчасними з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми.

Зі змісту частини третьої статті 89 ЦПК України вбачається, що суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Суди першої та апеляційної інстанції на вказане уваги не звернули, не надали належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема: картці прописки позивача форми № 16, довідці ТОВ «Черемшина 2012» від 30 січня 2017 року за № 04, які посвідчують факт законності поселення позивача; не встановили, а відповідач не спростував, факту законного заселення позивача до кімнати гуртожитку, та того, що ордер позивачу дійсно видавався.

Також суди не перевірили наявність у позивача права на приватизацію кімнати і гуртожитку із урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 591/6623/16-ц (провадження № 61-21628св18).

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (в редакції на момент подання касаційної скарги) підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції в межах наданих йому повноважень не усунув зазначені порушення, а суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, то судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду суду необхідно врахувати викладене, дослідити усі наявні у справі докази і дати їм належну оцінку, розглянути заявлені позивачем вимоги відповідно до норм чинного законодавства України.

Щодо судових витрат

Оскільки розгляд справи не закінчено, то питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак

Судді:І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко