Номер провадження: 22-ц/813/6880/20
Номер справи місцевого суду: 495/877/20
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.,

розглянула у порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2020 року (одноособово суддя Мишко В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

13.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, а саме: зміну розміру аліментів, визначених на підставі рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2017 року зі стягненням на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі з 1 500 гривень до 6 000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Позов обґрунтовано наступним.

Позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21.03.2018 року розірвано на підставі рішення суду. В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2017 року з відповідача на користь позивачки суд стягнув на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, який призначений на підставі рішення суду від 22.05.2017 року є недостатнім для належного матеріального утримання дитини, оскільки дитина є інвалідом дитинства, відповідно до висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит», аналізи вказують на синдром Вольфа-Хіршхорна , дитина постійно потребує додаткових витрат і позивачці матеріально складно забезпечити повноцінне життя дитини.

Враховуючи дані медичних висновків, вона не може у повній мірі працювати, так як дитині постійно необхідні нагляд, лікування та ліки, проходження обстеження у лікарні «Охматдит», що потребує коштів, які позивачка заробити не може, при цьому батько дитини, який є який здоровим та працездатним, має можливість матеріально утримувати сина.

Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила позов задовольнити.

Представник відповідача подала письмові пояснення на позовну заяву, в яких просить у позові відмовити.

Сторони не приймали участі у судовому засіданні 06.04.2020 року.

Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Позивачка не погодилась із рішенням суду від 06.04.2020 року і подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга позивачки зазначає:

Суд в рішенні зазначає, що не представлено до суду жодних доказів, які б свідчили про зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я одержувача аліментів і в обґрунтування даної підстави вказує, що на даний час відповідач перебуває у цивільному шлюбі з жінкою, у якої 4 неповнолітніх дітей. З такими обґрунтуваннями позивачка не погоджується.

Право на збільшення розміру аліментів передбачено ст. 192 СК України, а при визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України.

В ході судового розгляду до суду були надані медичні документи, а саме, висновок національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит», дитині встановлений діагноз «синдром Вольфа-Хіршхорна », у зв`язку з чим позивачка не може у повній мірі працювати, дитина потребує постійного нагляду, лікування, на що потрібні кошти.

Європейський Суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії»). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 24.11.2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші до Румунії»).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11.11.1996 року у справі «Кантоні проти Франції», рішення від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України») Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22.11.1995 року у справі «С.В. проти Сполученого Королівства»).

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначає:

На підставі заочного рішення суду від 22.05.2017 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 2017 року народження щомісячно по 1 500 гривень. Відповідач не працює і не може офіційно працевлаштуватись, однак сплачує аліменти на дитину, має заборгованість по аліментам у розмірі 25 100 гривень.

Сплачувати аліменти відповідач не відмовляється. Дохід, який відповідач отримував від господарювання у батька закінчився через смерть батька у грудні 2019 року. Відповідач без роботи та без будь-яких доходів для проживання, звертався до координаційного центру допомоги з працевлаштування, однак допомоги не надано. Наразі, у зв`язку з тяжким становищем в країні через пандемію, знайти роботу нелегко. Відповідач виживає за рахунок домашнього господарства та допомоги цивільної дружини, яку вона отримує, як багатодітна мати. У зв`язку з тим, що відповідач не працює і не має доходів для існування, він не може надавати допомогу на утримання сина у розмірі 6 000 гривень щомісячно.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Сторони перебували у шлюбі з 27.03.2008 року по 21.03.2018 року , в шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 21.03.2018 року, шлюб між сторонами розірваний, син ОСОБА_3 , після розірвання батьками шлюбу, залишився проживати разом із матір`ю (а.с.7-9).

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2017 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки суд стягнув аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 гривень щомісячно, починаючи з 02.03.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд стягнув з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень, починаючи з 02.03.2017 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку (а.с.10,11).

13.02.2020 року позивачка звернулась із позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини до 6 000 гривень щомісячно, посилаючись на те, що син є інвалідом дитинства, і, відповідно до висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит», аналізи вказують на синдром Вольфа-Хіршхорна , у зв`язку з чим син постійно потребує додаткових витрат (а.с.1-4,12-16).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання, які регулюються нормами СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові про збільшенні розміру аліментів з 1 500 гривень до 6 000 гривень виходив з того, що аліменти, визначені на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2017 року щомісячно у розмірі 1 500 гривень встановлені з врахуванням стану здоров`я дитини на той час, позивачкою не наведено нових обставин та доказів для збільшення розміру (а.с.37-42).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 180 ч.1, 181 ч.ч.1-3 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ст. 182 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч.1 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Чинне законодавство передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, тоді, як максимальний розмір аліментів законом не встановлений, останній визначається судом з врахуванням, як потреби самої дитини, так і можливостей платника аліментів - матері або батька дитини.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ст. ст. 183, 184 СК України).

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій виникає за наявності у платника аліментів нерегулярного чи мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі.

Згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», з 01.01.2020 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1 779 гривень (50 %=889,5), а для дітей віком від 6 до 18 років - 2 218 гривень (50 %=1 109).

Збільшення розміру аліментів, у розумінні ст. 192 СК України, має місце у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Станом на час звернення із позовом до суду (лютий 2020 року), дитині ОСОБА_3 , 2017 року народження встановлена інвалідність, державна соціальна допомога на утримання дитини-інваліда з 31.01.2018 року становить 1 762,40 гривень (а.с.14,15).

Відповідач, як батько дитини і платник аліментів, є працездатним, однак не працює, офіційних доходів не має, зазначає, що виживає за рахунок домашнього господарства.

Зважаючи на те, що матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, не поліпшилось, разом з тим, позивачка, як одержувач аліментів, з січня 2018 року отримує державну соціальну допомогу на утримання дитини-інваліда у розмірі 1 762,40 гривень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові щодо збільшення розміру аліментів на дитину щомісячно з 1 500 гривень до 6 000 гривень.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивачки у скарзі, що: підставами для збільшення розміру аліментів є те, що призначений судом розмір аліментів у 2017 році є недостатнім для належного матеріального утримання дитини-інваліда, в якої синдром Вольфа-Хіршхорна , вказані обставини є підставами для збільшення розміру аліментів; суд неповно з`ясував обставини справи, неправильно оцінив докази і дійшов неправильних висновків; висновки суду не відповідають обставинам справи, розмір аліментів не є достатнім, щоб покрити 50% витрат на утримання дитини, яка хворіє, - не заслуговують на увагу.

Витрати на утримання дитини, яка, зокрема, є інвалідом дитинства, можуть покриватися розміром аліментів, які щомісячно стягуються на утримання дитини.

Разом з тим, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (хворобою дитини, її каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України).

Позивачка, у встановленому законом порядку, не позбавлена права ставити питання про участь відповідача у додаткових витратах, пов`язаних із хворобою дитини.

Оскільки матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, станом на час вирішення спору у суді не поліпшилось, відсутні підстави для збільшення розміру аліментів щомісячно з 1 500 гривень до 6 000 гривень.

Доводи позивачки із посиланням на практику ЄСПЛ (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», рішення від 24.11.2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші до Румунії», рішення від 11.11.1996 року у справі «Кантоні проти Франції», рішення від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України», рішення від 22.11.1995 року у справі «С.В. проти Сполученого Королівства») щодо дотримання судом принципу правової визначеності в частині обґрунтованості судового рішення, тлумачення судом законів з урахуванням змін у повсякденній практиці та передбачуваності судового рішення, слід зазначити наступне.

Рішення суду, яке є предметом апеляційного оскарження, відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, ухвалене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, відповідає принципу правової визначеності і є передбачуваним, зокрема, містить обґрунтування на доводи позивачки та запереченням представника відповідача, узгоджується із судовою практикою при вирішенні спорів по збільшення розміру аліментів, ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Позивачка не довела своїх вимог, а тому відсутні підстави для ствердження про порушення прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

З огляду на те, що позивачка, у встановленому законом порядку, звільнена від сплати судового збору, судові витрати відповідача можуть бути відшкодовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до ст. 389 ч.3 п.2 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 27.07.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я.Колесніков