Справа № 636 / 2345 / 20
№ 2 / 636 /1426 /20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Ковригіна О.С.,
за участю секретаря судового засідання - Фатєєвої С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, -
Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд стягнути з нього грошові кошти в сумі 210000,00 грн.
В обґрунтування позову вказав, що згідно розписки від 25.01.2015 року він надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 210000,00 гривень. Нa підтвердження укладання договору відповідачем була власноручно складена розписка про отримання коштів, в якій відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в розмірі 210000,00 грн. до 01.01.2019 року.
До теперішнього часу сума боргу позивачу не повернута.
12 липня 2020 року до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, а саме в частині стягнення грошових коштів в сумі 190000,00 грн. у зв`язку із частковою сплатою грошових коштів відповідачем.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду від нього надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а.с. 12).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує (а.с.14).
Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність не з`явившихся учасників за наявними доказами справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.
Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми.
Позивачем виконані умови договору, обумовлені в розписці гроші були передані відповідачу та отримані ним в момент складання відповідачем розписки.
На момент звернення до суду з позовною заявою сума боргу з урахуванням суми погашення становить 190000,00 (сто дев`яносто тисяч) грн.
На підставі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог чинного законодавства та в строк його виконання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. відповідачем жодних заперечень до позову не надано.
За правилом ст. ст. 77, 80 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно письмової розписки від 25.01.2015 року, за договором позики позивач передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 210000,00 (двісті десять тисяч ) грн.., а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути позивачу суму боргу у розмірі 210000,00 грн. та виконати грошове зобов`язання за договором позики в строк до 01.01.2019 року (а.с 2).
На момент звернення до суду з позовною заявою сума боргу, з урахуванням остаточних відповідачем здійснених оплат становить 190000,00 (сто дев`яносто тисяч ) грн.
Однак, до моменту розгляду справи сума боргу відповідачем остаточно не погашена і складає 190000 грн.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Доказом укладання договору позики та передачею по ньому грошей є розписка від 25.01.2015 року, складена відповідачем особисто, що відповідає вимогам ст. 1047 Цивільного кодексу України.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
При встановлених обставинах, позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 25.01.2015 року, підлягають задоволенню згідно положень ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, так як позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи, обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог - обґрунтовані.
З доказів наданих позивачем вбачається, що учасник бойових дій, (копію посвідчення додаю) на підставі ст..5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Згідно визначеної позиції Верховного суду України справа № 572/2088/17 постанова від 27 червня 2018 року зазначено Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів. Таким чином правове регулювання пільг по сплаті судового збору здійснюється на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним Законом і не містить жодних обмежень для учасників бойових дій щодо предмету судового захисту порушених прав.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує судові витрати позивачеві.
Позивач звільнений від сплати судового збору, тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача, в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 178, 141, 258-260, 263, 265, 268, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН- НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 25.01.2015 року в сумі 190000,00 (сто дев`яносто тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -