Справа № 204/4364/19
Провадження № 2/204/119/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

за участю представника позивача та

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі, визнання недійсним договорів купівлі продажу, скасування записів про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив суд:

- визнати недійсним договір купівлі продажу нежитлової будівлі будівлі шиномонтажу від 19 травня 2017 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., та зареєстрований в реєстрі за № 281;

- визнати недійсним договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу від 14 червня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., та зареєстрований в реєстрі за № 363;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 101: за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 19799254, що внесений 22.03.2017 року державним реєстратором КП «Будинок юстиції» ДОР Колесник І.М.; за ОСОБА_3 , номер запису про право власності 20489139, що внесений 19.05.2017 року Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.; за ОСОБА_4 , номер запису про право власності 20903907, що внесений 14.06.2017 року Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.;

- зобов`язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу літ. А-1, загальною площею 42,1 кв.м, поз. № 1 огорожа;

- судові витрати по справі покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2009 року, позовна заява ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, задоволена. Визнано договір купівлі-продажу садового будинку від 03.06.1994 року, укладеного між виробничим кооперативом «Шина» та ОСОБА_2 дійсним; визнано за ОСОБА_2 право власності на придбаний за договором купівлі-продажу від 03.06.1994 року садовий будинок.

На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2009 року державним реєстратором КП «Будинок юстиції» ДОР Колесник І.М. 22.03.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 19799254 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю - будівлю шиномонтажу літ. А-1, загальною площею 42,1 кв.м, поз. № 1 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2009 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

19 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу за умовами якого ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_2 нежитлову будівлю - будівлю шиномонтажу літ. А-1, загальною площею 42,1 кв.м, поз. № 1 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 , договір посвідчено Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., та зареєстрований в реєстрі за № 281.

На підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу від 19 травня 2017 року № 281 Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального кругу Деллаловим А.О., як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_3 , номер запису про право власності: 20489139; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

14 червня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав у дар від ОСОБА_3 1/2 частину нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу літ. А-1, загальною площею 42,1 кв.м, поз. № 1 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., та зареєстрований в реєстрі за№ 363.

На підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу від 14 червня 2017 року № 363 Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_4 , номер запису про право власності: 20903907; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Так як постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2009 року скасовано, правовстановлюючий документ, на підставі якого ОСОБА_2 набув право власності - скасовано.

Таким чином, на теперішній час власниками нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу літ. А-1, загальною площею 42,1 кв.м, поз. № 1 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі укладених договорів, по 1/2 частині є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Земельна ділянка, на якій розташовано вказане самочинно побудоване нерухоме майно по АДРЕСА_1 громаді АДРЕСА_1 , в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. Зазначена земельна ділянка ОСОБА_2 не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавалась.

Згідно інформації департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, що викладена в листі № 4/11-1112 від 19.04.2019 цивільно-правові угоди щодо спірної земельної ділянки між міською радою та фізичними або юридичними особами не укладались. Згідно з листом управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 09.04.2019 № 4/1-150 згідно з даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, ведення якого розпочато з 20.05.2011, відсутня чинна дозвільна документація, яка надає право на виконання будівельних робіт на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 . Також, згідно відповіді Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 3/15-185 від 09.04.2019 відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста, офіційно адреса - АДРЕСА_1 , жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого присвоєна ця адреса, відсутній.

Оскільки спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, ОСОБА_2 в силу закону не набув права власності на нього, та у останнього були відсутні правові підстави для розпорядження даним об`єктом, оскільки право розпоряджатись майном є складовою частиною права власності.

На підставі рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 02.04.2009 року, відповідно до якого зареєстровано права власності за ОСОБА_2 на спірний об`єкт, яке в подальшому було скасовано, останній здійснив розпорядження майном, яке є предметом спору шляхом укладення договору купівлі-продажу на користь ОСОБА_3 , без відповідних правових підстав, оскільки ОСОБА_2 не міг визнаватися власником. Оскільки рішення суду першої інстанції про визнання права власності за ОСОБА_2 скасовано, наступні відчуження на підставі: договору купівлі-продажу нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу, що укладений 19 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., та зареєстрований в реєстрі за № 281; договору дарування 1/2 частини нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу, що укладений 14 червня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., та зареєстрований в реєстрі за № 363, також є недійсними. Так як договори купівлі продажу та дарування укладені між відповідачами порушують права та інтереси територіальної громади м. Дніпра, в особі Дніпровської міської ради, суперечать вимогам чинного законодавства, підлягають визнанню недійсними, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позовну заяву задовольнити, посилаючись на обставини, які зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Піддубна Г.В., в судовому засіданні 21 травня 2020 року, заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, так як ОСОБА_4 є добросовісним набувачем Ѕ частки нежитлової будівлі шиномонтажу, оскільки набув зазначену частку будівлі за договором дарування від ОСОБА_3 , та вони обидва були необізнані, не знали та не могли знати, що ОСОБА_2 не може бути власником нежитлової будівлі шиномонтажу.

В дане судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_4 не з`вилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи, не подавали.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, через канцелярію суду надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до яких заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, так як він є добросовісним набувачем Ѕ частки нежитлової будівлі шиномонтажу, оскільки набув зазначену частку будівлі за договором купівлі продажу від ОСОБА_2 , та вони обидва не знали та не могли знати, що ОСОБА_2 не може бути власником нежитлової будівлі шиномонтажу, та те що Дніпровська міська рада оспорить набуття права власності ОСОБА_2 на зазначену будівлю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надавав, клопотання про відкладення розгляду справи, не подавав.

Третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та третьої особи, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 червня 1994 року між ОСОБА_2 та директором виробничого кооперативу «Шина» ОСОБА_5 було укладено, в простій письмовій формі, договір купівлі продажу садового будинку, вартістю 99400 крб., який згодом ОСОБА_2 перевіз за адресою: АДРЕСА_1 . На протязі 1994 2004 років позивач побудував на вільній від забудови території пункт шиномонтажу та вулканізації за адресою: АДРЕСА_2 ).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2009 року позовна заява ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності задоволено. Визнано договір купівлі продажу садового будинку від 03.06.1994 року укладеного між виробничим кооперативом «Шина» та ОСОБА_2 дійсним. Визнано за ОСОБА_2 право власності на придбаний за договором купівлі продажу від 03.06.1994 року садовий будинок (арк.с.10-11).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року скасовано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2009 року. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності, відмовлено (арк.с.12-15).

Відповідно до відповіді Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради від 09.04.2019 року, відповідно до даних Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, який формується на підставі інформації, поданої Держархбудінспекції її територіальними органами та ведення якого розпочато з 20.05.2011, відсутня чинна дозвільна документація, яка надає право на виконання будівельних робіт на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 с.16).

Відповідно до інформації Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 19.04.2019 року № 4/11-1112, відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно із ст. 6 Закону ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Дніпровська міська рада є власником інформаційної (автоматизованої) підсистеми «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська (МЗІС) (Система), розпорядником є департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

У Системі здійснюється реєстрація лише орендованих земельних ділянок за їх кадастровим номером, реєстраційним номером облікової картки платника податків фізичних осіб або кодом ЄДРПОУ юридичних осіб орендарів, номером договору, датою його початку та завершення, з урахуванням довідкових відомостей про адресу земельної ділянки, прізвище фізичних або найменування юридичних осіб орендарів.

За наявною станом на 18.04.2019 інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки ( АДРЕСА_1 ) в Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами.

Електронна база обліку прийнятих рішень Дніпровської міської ради та її виконавчого комітету (далі - База) здійснює пошук, спираючись на інформацію, яка є у заголовку (адреса земельної ділянки, назва землекористувача, ідентифікаційний номер або код ЄДРПОУ, цільове призначення земельної ділянки та інше) або містить номер і дату прийняття рішення.

При здійсненні пошуку у Базі за орієнтовними критеріями, рішень міської ради про передачу у власність чи користування земельних ділянок по АДРЕСА_1 , не виявлено (арк.с.17-18).

Відповідно до інформації Головного архітектурно планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 09 квітня 2019 року № 3/15-185, відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційно адреса АДРЕСА_3 , жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній (арк.с.19).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру правв власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майа щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.04.2019 року, 22.03.2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю будівлю шиномонтажу, загальною площею 42,1 кв.м.: нежитлова будівля будівля шиномонтажу літ. А 1 загальною площею 42,1 кв.м., поз.№ 1 огорожа, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-0423-2009 (арк.с.21).

19.05.2017 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на Ѕ частину нежитлововї будівлі будівлі шиномонтажу за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі продажу (арк.с.21).

14.06.2017 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на на Ѕ частину нежитлововї будівлі будівлі шиномонтажу за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування (арк.с.20-21).

16 березня 2017 року фізичною ососбою підприємцем ОСОБА_6 виготовлено технічний паспорт на громадський будинок будівлю шиномонтажу літ. А 1, АДРЕСА_1 , замовник технічної інвентаризації або уповноважена ним особа ОСОБА_7 . Усього площа по літ. А 1 - 42.1 кв.м. (арк.с.175-181).

Відповідно до Акту від 16.03.2017 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_8 , на підставі «Інструкції (зі змінами та доповненнями ) про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.01 р. №127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.01 р. за №582/5773 була проведена технічна інвентаризація будівлі шиномонтажу розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та виготовлено технічний паспорт.

Пункт шиномонтажу та вулканізації фактично знаходиться в приміщенні, яке до 1994 року мало призначення садовий будинок. Під час установлення садового будинку за адресою АДРЕСА_1 , та обладнання його приміщення для використання в якості пункту шиномонтажу та вулканізації, будівельних робіт, які потребують введення в експлуатацію не проводилось.

Не належать до самочинного будівництва: (Пункт 3.2 Інструкції розділу З доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства № 42 від 08.02.2006), установка сантехнічних та інженерних приладів в приміщеннях нежитлового призначення.

Були проведенні роботи, щодо утеплення та укріплення стін шляхом заміни матеріалу частини стін без збільшення розміру фундаменту, що також відповідно до п, 3.2 Інструкції розділу 3 доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства № 42 від 08.02.2006, не належить до самочинного будівництва (арк.с.182).

Відповідно до договору купівлі продажу нежитлововї будівлі будівлі шиномонтажу від 19 травня 2017 року, ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 нежитлову будівлю - будівлю шиномонтажу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0018 га, що належить продавцю на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2009 року по справі № 2-0423-2009. Опис об`єкта: нежитлова будівля будівля шиномонтажу літ. А 1 загальною площею 42,1 кв.м., поз. № 1 огорожа (арк.с.201-203).

Відповідно до договору дарування Ѕ частки нежитлової будівдлі будівлі шиномонтажу від 14.06.2018 року, ОСОБА_3 передав Ѕ частку нежитлововї будівлі будівлі шиномонтажу безоплатно у спільну власність ОСОБА_4 (арк.с.183-185).

05 квітня ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до міського голови з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, площею 0,0074 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлова будівля (арк.с.187).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна ососба має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до ч. 2, п. «а» ч. 3 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів, тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до п. 34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує право на неї і його державної реєстрації.

Позивач заявив позовні вимоги з підстав порушення права власника земельної ділянки територіальної громади м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради, а тому правовідносини між ним та іншими особами потрібно розглядати з точки зору землекористування у відповідності до встановлених судами фактичних обставин справи та підстав позовних вимог з точки зору законності забудови належної позивачу земельної ділянки.

Відповідно до досліджених судом матеріалів справи, встановлено, що право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю будівлю шиномонтажу, розташовану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Дніпровській міській раді, за ОСОБА_2 було визнане на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2009 року, яке було скасоване постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року.

Також, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року, яке набрало законної сили та яке, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, встановлено, що металева споруда (пункт Шиномонтажу та вулканізації), що знахожиться за адресою: АДРЕСА_1 , збудовано ОСОБА_2 на вільній від забудови території.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.

Отже, зі змісту ч. 3 ст. 215 ЦК України договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3,15,16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

В той же час, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суди повинні враховувати положення ч. 2 ст. 328 ЦК України, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Згідно ст. 392 ЦК України на підставі рішення суду не породжується, а підтверджується наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах.

Зважаючи на те, що у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності відмовлено, договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 здійснив відчуження ОСОБА_3 нежитлової будівлі будівлі шиномонтажу літ. А 1, загальною площею 42,1 кв.м., поз. № 1 огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 , а також договір дарування Ѕ частини будівлі будівлі шиномонтажу, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 Ѕ частину нежитловоої будівлі - будівлі шиномонтажу літ. А 1, загальною площею 42,1 кв.м., поз. № 1 огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, зважаючи на визнання недійсними ряду правочинів стосовно нерухомого майна записи про реєстрацію права власності на дане майно за відповідачами підлягає скасуванню.

Об`єкт - нежитлова будівля будівля шиномонтажу, знаходиться на земельній ділянці, яка є комунальною власністю.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Самочинне будівництво є правопорушенням, тому що суб`єктом такого будівництва ігноруються вимоги законодавства щодо проходження погоджувальної процедури з відповідними державними органами як на стадії землевідведення, так і при підготовці чи проведенні забудови. Одночасно, цивільним законодавством передбачено право особи що володіє земельною ділянкою на законних підставах захистити своє порушене право або шляхом звільнення земельної ділянки через знесення самочинного будівництва, таким чином відповідача ОСОБА_2 , як особу яка здійснила самочинне будівництво та за рішенням суду, яке в подальшому було скасоване, визнало на нього право власності та в подальшому відчужила його, суд вважає за необхідне зобов`язати саме ОСОБА_2 повернути земельну ділянку територіальній громаді м.Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, що розташована в АДРЕСА_4 .Дніпро, вул. Новошкільна, АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан, шляхом знесення самочинно побудованої нежитлової будівлі будівлі шиномонтажу літ. А 1, загальною площею 42,1 кв.м., поз. № 1 огорожа.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, з підстав наведених у рішенні.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах у сумі 3 842 грн., з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263,264,265 ЦПК України, ст.ст. 3,15,16,182, 215, 316, 317, 319, 321, 328, 391, 392, 655 ЦК України, стст. 83,84, 116, 122, 123, 125, 152 ЗК, ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі, визнання недійсним договорів купівлі продажу, скасування записів про державну реєстрацію права власності - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі продажу нежитлової будівлі будівлі шиномонтажу від 19 травня 2017 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., та зареєстрований в реєстрі за № 281.

Визнати недійсним договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу від 14 червня 2017 року, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., та зареєстрований в реєстрі за № 363.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101: за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 19799254, що внесений 22.03.2017 року державним реєстратором КП «Будинок юстиції» ДОР Колесник І.М.; за ОСОБА_3 , номер запису про право власності 20489139, що внесений 19.05.2017 року Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.; за ОСОБА_4 , номер запису про право власності 20903907, що внесений 14.06.2017 року Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої нежитлової будівлі - будівлі шиномонтажу літ. А-1, загальною площею 42,1 кв.м, поз. № 1 - огорожа.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Дніпровської міської ради судові витрати по справі у розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 (п`ятдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпровської міської ради судові витрати по справі у розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 (п`ятдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Дніпровської міської ради судові витрати по справі у розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 (п`ятдесят) коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук