ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 липня 2020 року

м. Харків

справа № 636/5008/19

провадження № 22-ц/818/3030/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач: квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків

представник відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення постійним житлом та зобов`язання вчинити певні дії, з апеляційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова в особі представника Забашти Артема Аркадійовича на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2020 року, у складі судді Оболєнської С.А., в залі суду в м. Чугуїв,

встановив :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КЕВ м. Харків, в якому просив визнати за ним право на виключення з числа службових КЕВ м. Харків квартири АДРЕСА_1 , для забезпечення його сім`ї постійним житлом, та зобов`язати відповідача подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових КЕВ м. Харків вказаної квартири.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що він є військовим льотчиком та разом з сім`єю постійно проживає та зареєстрований в службовій квартирі АДРЕСА_1 . В зазначену 2-х

кімнатну квартиру він разом з сім`єю вселився на підставі службового ордера № 015384 від 23.09.2013 року, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради згідно рішення № 371 від 17.09.2013 року, у зв`язку з проходженням військової служби. На цей час позивач перебуває на військовій службі, перебуває на квартирному обліку для отримання постійного житла, має календарну вислугу на військовій службі 26 років. Зважаючи на те, що службовий статус наданої квартири значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством прав та наявності права на отримання постійного житла шляхом зняття статусу «службове» з вказаної квартири, позивач звернувся до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 з відповідним проханням. Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 20.09.2019 року та Наказом командира в/ч НОМЕР_1 надано згоду для зняття статусу «службове» з житлового приміщення за адресою: квартира АДРЕСА_1 , в якій мешкає полковник ОСОБА_1 з родиною. Але, на звернення позивача з цього приводу до КЕВ м. Харкова отримав відмову, яка мотивована тим, що відсутні підстави для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових. Тобто, на даний час КЕВ м. Харкова не визнає його права на виключення займаного ним житла з числа службових. Позивач вважає, що дана відмова КЕВ м. Харкова не узгоджується з чинним законодавством, а саме п.п.3,11,22 «Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081, п. 10 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» та п. 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP», затвердженого постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року № 37, тому звернувся до суду цим позовом.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2020 року. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 30,16 кв.м. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 30,16 кв.м.

В апеляційній скарзі квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова в особі представника Забашти А.А. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року № 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Вказує на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що чинний законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий фонд, змінювати статус квартири у разі наявності у працівника відповідного трудового стажу. Зазначає, що КЕВ м. Харкова не є єдиними розпорядником житлового фонду та не може самостійно вчинювати будь-які правочини відповідно до майна, яке є власністю МОУ. У зв`язку з чим, КЕВ було подано клопотання до Чугуївського міського суду Харківської області про залучення Міністерства оборони України у якості 3-ї особи, між тим судом першої інстанції проігноровано вказане клопотання.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова в особі представника Забашти Артема Аркадійовича не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, згідно витягу з послужного списку ОСОБА_1 , та має загальну вислугу 26 років (а.с.17).

23.09.2013 року виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області видав ОСОБА_1 ордер на житлове приміщення № НОМЕР_2 , яким позивачу разом з його родиною надано право на заняття приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення № 371 від 17.09.2013 року (а.с.12).

З 23.10.2013 року ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 , 2004 року народження, зареєстровані за вказаною адресою (а.с.10).

20.09.2019 року на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 розглянуто питання щодо надання згоди на зняття статусу «службове» з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_1 разом з родиною 3 особи, та рішенням житлової комісії надано згоду на зняття статусу «службове» з вказаної квартири (а.с.18).

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про затвердження протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 », надано згоду, згідно наказу Міноборони України від 31.07.2018 року №380, для зняття статусу «службове» з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_1 разом з родиною 3 особи (а.с.19).

13.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до КЕВ м. Харкова із заявою щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , з числа службових (а.с.20), однак отримав відмову, обґрунтовану тим, що на виконання усного розпорядження заступника Міністра оборони України матеріали щодо виключення житлових приміщень з числа службових Головним квартирно-експлуатаційним управлінням ЗС України не приймаються (а.с.24).

Згідно довідки № 7763 від 18.12.2019 року, виданої КЕВ м. Харкова, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 28.05.1998 за № 79, склад родини 3 особи (а.с.50).

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - заборонено все, що прямо не дозволено законом, тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від З серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання

проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше:

1)наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого;

2)надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового;

3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб;

4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.

Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу.

Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 30 листопада 2011 року № 737, регламентовано процедуру виключення житла з числа службового.

Зокрема пунктом 3.5 визначено, що для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї.

Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.

Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих».

Отже, позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час

позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має має загальну вислугу 26 років, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, та є учасником бойових дій, перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 28.05.1998 за № 79, склад родини 3 особи, але постійного житла до цього часу не отримав.

Питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, а не квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова.

Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не подаючи відповідне клопотання, квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи відповідача про недотримання правил черговості на отримання житла у разі звернення про виключення квартири із числа службових не спростовують висновків суду, оскільки клопотання про виключення квартири з числа службових лише створить правові умови для реалізації позивачем його права на житло.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова в особі представника Забашти Артема Аркадійовича залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна