Постанова

Іменем України

(додаткова)

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 552/5424/17

провадження № 61-25120св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Полтавський обласний центр зайнятості,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяви Полтавського обласного центру зайнятості про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Полтавського обласного центру зайнятості на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Кузнєцової О. Ю., Абрамова П. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Полтавського обласного центру зайнятості, Полтавського міського центру зайнятості, треті особи: Полтавська міськрайонна філія Полтавського обласного центру зайнятості, ОСОБА_2 , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського міського центру зайнятості закрито.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року залишено без змін. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано пункт 22.1 наказу від 26 липня 2017 року № 264-к, виданого директором Полтавського обласного центру зайнятості Клавдієвою К. К. про звільнення ОСОБА_1 31 липня 2017 року з посади начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавського міського центру зайнятості за скороченням штатів у зв`язку з ліквідацією Полтавського міського центру зайнятості згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). В задоволенні позову ОСОБА_1 про її поновлення на посаді начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавського міського центру зайнятості відмовлено. Визнано ОСОБА_1 такою, що звільнена 31 липня 2017 року з посади начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавського міського центру зайнятості за скороченням штатів згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Полтавського міського центру зайнятості. Стягнуто з Полтавського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 58 900,92 грн та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 2 000,00 грн. Стягнуто з Полтавського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 понесені останньою затрати на оплату витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 100,00 грн. Стягнуто з Полтавського обласного центру зайнятості на користь держави судовий збір в сумі 7 170,00 грн, іншу суму судового збору віднесено за рахунок держави. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Касаційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості задоволено. Постанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року скасовано, рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року залишено в силі. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 840,00 грн.

Короткий зміст вимог заяв та їх обґрунтування

У червні 2020 року Полтавський обласний центр зайнятостііз застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із заявами про ухвалення додаткового судового рішення.

Заяви обґрунтовані тим, що, оскільки Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду скасовано постанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року залишено в силі, то понесені заявником судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 170,00 грн та зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 100,00 грн, що стягнуті на підставі постанови Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року, підлягають відшкодуванню заявнику.

На підтвердження наведених у заявах обставин Полтавським обласним центром зайнятості надано суду: копію постанови Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року у справі № 552/5224/17, оригінал платіжного доручення від 26 березня 2018 року № 2657 на суму 6 100,00 грн та оригінал платіжного доручення від 28 березня 2018 року № 2689 на суму 7 170,00 грн.

Позиція Верховного Суду та її нормативно-правове обґрунтування

Заяви Полтавського обласного центру зайнятості про ухвалення додаткового рішення підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З матеріалів справи та доданих до заяв документів вбачається, що на підставі постанови Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 рокуПолтавським обласним центром зайнятості дійсно понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 170,00 грн та зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 100,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 26 березня 2018 року № 2657 та від 28 березня 2018 року № 2689.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Касаційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості задоволено. Постанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року скасовано, рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року залишено в силі.

Висновки Верховного Суду

За таких обставин та враховуючи те, що під час прийняття постанови від 25 березня 2020 року касаційним судом не було повністю вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяви Полтавського обласного центру та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості документально підтверджені судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у розмірі 6 100,00 грн.

Крім того, оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору у цій справі, на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», то витрати Полтавського обласного центру зайнятості, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 7 170,00 грн, підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяви Полтавського обласного центру зайнятості про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 100,00 грн.

Сплачений Полтавським обласним центром зайнятості судовий збір у сумі 7 170,00 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:І. Ю. Гулейков
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
В. В. Яремко