Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді - Решетова В.В.

секретар судового засідання - Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом адвоката Зайцева Миколи Павловича в інтересах ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищеозначеним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.04.2005 року працівник банку ОСОБА_2 прийняла від громадянки ОСОБА_1 18000,00 грн., розписавшись про прийняття грошових коштів в ощадній книжці по рахунку №58.26096, який фактично не відкрила, ввірене їй чуже майно грошові кошти на рахунок останньої не внесла, а умисно розтратила, незаконно предавши їх ОСОБА_3 , таким чином причинивши позивачу ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 18000,00 грн. Просила стягнути з відповідача завдану їй матеріальну шкоду та інфляційні по день ухвалення судового рішення.

Позивачі в судове засідання не з`явились, їх інтереси були представлені представником адвокатом Зайцевим М.П., який позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив стягнути з відповідача витрати на оплату правничої допомоги в сумі 9000,00 грн..

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав і пояснив, що кошти позивача викрали працівники банку, які за вироком Чаплинського районного суду від 12.03.2002 року, визнані винуватими у вчиненні злочину, отже матеріальна шкода повинна бути відшкодована за їх рахунок. Зауважив, що відповідно до договору №67 від 02.04.2005 року сума вкладу становить 16000,00 грн., а сума у розмірі 18000,00 грн. викреслена та скріплена печаткою. Вважає, що вимоги позивачів про стягнення матеріальної шкоди та інфляційних витрат, нараховані безпідставно, сплив трирічний строк позовної давності, просив застосувати строк позовної давності, в зв`язку з чим просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 364, частинами першою, другою статті 358 КК України, зокрема за заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого Протоколу).

Цей же принцип закріплено у статті 41 Конституції України.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦПК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, частиною третьою вказаної статті передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Главою 13 «Речі. Майно» ЦК України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України).

У цій же Главі ЦК України міститься норма статті 192 «Гроші (грошові кошти)», частиною першою якої передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Таким чином, гроші (грошові кошти) є різновидом майна.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 5 липня 2017 року № 6 - 1032 цс17.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України/ в редакції 1960 року, що діяв на час виникнення правовідносин /особа, що зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником.

Факт отриманням працівником банку грошових коштів від позивача ОСОБА_1 в сумі саме 16000,00 грн., підтверджено копією договору № 67 від 02.04.2005 року /а.с. 4/ де відповідно до запису, який скріплено печатками сума вкладу становить 16000,00 грн., що також встановлено вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року, рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 09.12.2013 року, яке відповідно до рішення Касаційної інстанції залишилось в силі.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню доведена первинними письмовими доказамив судовому засіданні матеріальна шкода на користь позивача ОСОБА_1 у сумі 16000,00 грн., яку у первинному позові від 05.11.2007 року зазначала сама позивач /а.п. 1/.

Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 22.05.2017 року не може слугувати преюдиційним фактом суми заборгованості, а лише в питанні чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони винною особою. Прицьому судом враховано первинний документ, письмовий доказ, Договір № 67 від 02.04.2005 року на вкалад "АВАЛЬ-ДЕПОЗИТ" (з пролонгацією) /а.п.4/ в якому застережено суму 16000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 22, 190 ЦК України під шкодою, що завдана майну позивачам, необхідно розуміти шкоду, яка полягає у втраті купівельної спроможності грошей в умовах інфляції, оскільки гроші, які позивачі внесли як вклад за договором банківського вкладу з моменту їх втрати, і на час вирішення спору судом при рівній номінальній вартості мають різну купівельну спроможність.

Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон) визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно статті 1 Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до статті 3 Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При цьому, іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено.

Враховуючи положення частини третьої статті 22 ЦК України, якою закріплено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, а також аналізуючи зміст частини другої статті 1192 ЦК України «реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи», необхідно дійти висновку про те, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду (грошові кошти), завдану їхнім працівником з урахуванням установленого індексу інфляції.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, а іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено.

При цьому судом враховано правову позицію висловлену в Постанові ВСУ від 08.02.2018 року №662/928/15-ц.

Купівельна спроможність коштів позивача ОСОБА_1 з моменту їх втрати, з 01.04.2007 року, що не заперечується сторонами, у зв`язку з вчиненням працівником банку злочину, до моменту звернення до суду із уточненим позовом (26.09.2019 рік) та вирішення справи по суті значно зменшилась.

Таким чином, завдані позивачу ОСОБА_1 збитки є їх втратами, які за розміром є більшими, ніж сума банківського вкладу, оскільки купівельна вартість коштів зменшилась. З огляду на викладене, у конкретній справі обсяг збитку позивачу ОСОБА_1 , необхідно визначити з урахуванням установленого індексу інфляції, а саме:

за період з 01.04.2007 рік по 26.09.2019 рік 59101,63 грн..

Всього 16000,00грн.+59101,63грн.=75101,63 грн., з урахування суми інфляції 59101,63грн.;

Щодо відсутності підстав для застосування позовної давності слід зазначити, що підставою для відкриття провадження по цій справі був позов, який після скасування вироку ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22.05.2017 року, в частині цивільних позовів, був направлений на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так в справі міститься позовна заява датована листопадом 2007 року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Таким чином, оскільки позов весь час з 2007 року перебував в судах, підстави для застосування позовної давності взагалі відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню також підлягають понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, стягнути з відповідача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 593,28 грн. на користь держави.

Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що обумовлюється складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року по справі № 826/856/18.

Враховуючи надані до суду представником позивача докази на виконання договору про надання правової допомоги, кількість судових засідань 13.02.2020 року та 16.07.2020 року, витрати часу та зусиль адвоката, суд вважає позивачем не обґрунтована вимога щодо відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн., тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати понесені на оплату правничої допомоги в сумі 3000,00 грн..

На підставі ст.ст.12, 22, 1166, 1172, 1192 ЦК України, ст.ст. 7, 10, 11, 15, 59, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні адвоката Зайцева Миколи Павловича в інтересах ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» на користь ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 матеріальну шкоду з урахуванням індексу інфляції в розмірі 75101,63 (сімдесят п`ять тисяч сто одну грн. шістдесят три коп.); понесені судові витрати на оплату правничої допомоги в сумі - 3000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.).

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» на користь держави судовий збір в сумі 593,28 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов