ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6024/20 Справа № 183/6773/19 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Макарова М.О.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову банк зазначив, що 11 жовтня 2010 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк виконав всі умови підписаного договору, надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, у результаті чого станом на 30 вересня 2019 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 16 552,75 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 169,45 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 10 813,54 грн., заборгованості за пенею та комісією 4305,34 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 764,42 грн.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 04 березня 2020 року позов банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № б/н від 11 жовтня 2010 року у сумі 169,45 грн. та судові витрати у розмірі 1 921 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в цій скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При цьому банк зазначив, що суд першої інстанції не дав оцінки довідці про умови кредитування, якою передбачено процентну ставку по кредитному договору, розмір і порядок нарахування неустойки, та яку підписав відповідач.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення у даній справі повністю відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2010 року ОСОБА_1 підписав Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", згідно якої відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом 5000 грн. (а.с.59).

Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що відповідачем не виконано умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яку він просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту та відсутності підстав для стягнення іншої заборгованості, оскільки у заяві позичальника від 11 жовтня 2010 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він повністю грунтується на вимогах матеріального закону, відповідає висновкам, викладеним у Постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), та підтверджений матеріалами справи.

Так, згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору відповідача ОСОБА_1 , наданим АТ КБ Приват Банк, заборгованість по тілу кредиту станом на 30.09.2019 року складає 169,45 грн., яку стягнув суд першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції у цій частині сторонами не оспорюється, тому колегією суддів не перевіряється.

При цьому, банк в апеляційній скарзі посилається на безпідставну відмову судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості по процентам, пені та штрафів, оскільки зазначені зобовязання передбачені довідкою про умови кредитування, яку підписав відповідач. (а.с.60)

Колегія суддів, дослідивши вказану довідку, приходить до висновку, що вона не може бути підставою для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованості по процентам, пені та штрафів, оскільки Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» датована 12.11.2010 року, в той час, як Анкета-заява відповідачем підписана 10.11.2010 року. Кредитний договір, укладений між сторонами, не має присвоєного номеру, хоча у довідці зазначено, що вона відноситься до договору № SAMDN НОМЕР_1 . При цьому, згадана довідка містить підпис особи без ініціалізації не зазначено прізвище, імя та по-батькові підписанта, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 жовтня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні з ОСОБА_1 кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а сторонами було дотримано форми кредитного договору у частині визначення розміру процентів й неустойки.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до статті 375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М.Деркач

Л.О.Каратаєва

М.О.Макаров