Справа № 489/1094/20
Номер провадження 2/489/1501/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про визначення частки та визнання права власності

встановив

В березні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . 17.12.2009 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, позивач зверталася до нотаріуса, з приводу реєстрації земельної ділянки на якій розташований успадкований житловий будинок, але отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на 1/3 частку земельної ділянки переданої для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд на АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позивач просила визначити що розмір частки ОСОБА_3 праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер ділянки :06:013:0019), яка розташована та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 становить 1/ 3 та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До підготовчого судового засідання представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, просив визначити, що частка складала 1/2 земельної ділянки та просив визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування.

Відповідач подала заяву, якою позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.11.2008 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2009 ОСОБА_1 отримала у спадок 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 будинок) після смерті ОСОБА_3 .

Постановою від 17.12.2009 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на 1/2 частку спірної земельної ділянки.

З матеріалів інвентарної справи № 7067 від 26.05.1951 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_3 а) збудовано ОСОБА_4 , що підтверджується "Заключением о регистрации домовладения" від 17.08.1949.

Відповідно до Договору - купівлі продажу від 22.06.1951, ОСОБА_4 продав будинок ОСОБА_5 .

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1997 ОСОБА_3 отримав у спадок 1/2 частки будинку; ОСОБА_6 отримав у спадок 1/6 частину будинку; ОСОБА_7 отримала у спадок 1/6 частину будинку; ОСОБА_8 отримала у спадок 1/6 частину будинку після смерті ОСОБА_5 .

Згідно копії Договору купівлі - продажу нерухомого майна № 9 від 22.03.1999 ОСОБА_6 , діючи на підставі довіреності продав, а ОСОБА_9 придбала у власність 1/6 частину будинку, яка належала ОСОБА_8 ..

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю Серії І - МК № 007814 виданого 03.12.1999 на підставі рішення Миколаївської міської ради від 14.09.1999 за № 11/15 ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0557 гектарів за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, 0,0004 гектара є землею загального користування співвласників.

Відповідно до Договору купівлі - продажу нерухомого майна № 54 від 14.12.1999 ОСОБА_6 та ОСОБА_9 продали, а ОСОБА_2 придбала 1/2 частину будинку із земельною ділянкою 273 кв. м.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 за N 7 роз`яснено, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 після отримання спадщини (перетворення із особистої власності на спільну часткову) отримав 1/2 частку будинку, то його частка у праві на земельну ділянку також становить - 1/2 (земельної ділянки, площею 0,0553 гектарів за адресою: АДРЕСА_1 ).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду.

Позивач надав суду копію відповіді з якої вбачається, що йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Неможливість встановлення частки спадкодавця у земельній ділянці перешкоджає позивачу в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки та визнання права власності задовольнити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_3 праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер ділянки :06:013:0019), яка розташована та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 становить 1/2 .

Визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки (кадастровий номер ділянки :06:013:0019), яка розташована та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.07.2020.

Суддя В. В. Кокорєв