Номер провадження: 22-ц/813/3151/20
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 ) про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси про видачу дубліката виконавчого листа, постановлену під головуванням судді Коблової О.Д. 10 вересня 2019 року у м. Одеса,

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення (т. 1 а.с. 2-3).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 , 1935 р.н., та ОСОБА_1 , 1996 р.н., не чинити перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Знято з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 72-74).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 було задоволено частково. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року скасовано в частині зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 і в цій частині ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зняття з реєстрації з квартири за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено. В решті рішення залишено без змін (т. 1 а.с. 182-185).

Постановою Верховного Суду від 28 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року у не скасованій частині та постанову апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року залишено без змін (т. 1 а.с. 231-233).

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про видачу дубліката виконавчого листа (т. 2 а.с. 2- 4).

В обґрунтування заяви посилалася на те, що на виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року та постанови апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року по справі № 521/10548/16, Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчі листи. Виконавчі листи було отримано попереднім представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 03 травня 2018 року. Однак, вищевказані виконавчі листи не були реалізовані, що, зокрема, підтверджується відсутністю записів в Автоматизованої системі виконавчого провадження щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих листів. Наразі, в ОСОБА_2 виконавчих листів в наявності немає і місце їх знаходження їй невідоме, тобто, вони є втраченими.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа було задоволено. Видано дублікат виконавчих листів на виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року та постанови апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року по справі № 521/10548/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 ) про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення (т. 2 а.с. 37-38).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що ОСОБА_2 мала зверутися до ДВС про виконання виконавчого листа протягом одного року з дня ухвалення рішення судом першої інстанції, що останньою зроблено не було. Таким чином, апелянт вважає, що заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (т. 1 а.с. 49-50).

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року було задоволено позов ОСОБА_2 . Зобов`язано ОСОБА_3 , 1935 р.н., та ОСОБА_1 , 1996 р.н., не чинити перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Знято з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 було задоволено частково. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року скасовано в частині зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 і в цій частині ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зняття з реєстрації з квартири за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року у не скасованій частині та постанову апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року залишено без змін.

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись на те, що на виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року та постанови апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року по справі № 521/10548/16, Малиновським районним судом м. Одеси 03 травня 2018 року було видано виконавчі листи, отримані попереднім представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 . Однак, вищевказані виконавчі листи не були реалізовані, що, зокрема, підтверджується відсутністю записів в Автоматизованій системі виконавчого провадження щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих листів.

З метою перевірки вказаної інформації, ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 червня 2020 року було витребувано з Малиновського районного суду м. Одеси інформацію: коли були видані та ким були отримані?виконавчі листи на виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року та постанови апеляційного суду?Одеської області від 05 квітня 2018 року по справі № 521/10548/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 ) про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення.

З відповіді, що надійшла з Малиновського районного суду м. Одеси вбачається, що дійсно, судом 03 травня 2018 року у даній справі було видано чотири виконавчі листи представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_5 .

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконанн протягом трьох років.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, після набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) виконавчі документи, незалежно від того, коли вони видані і скільки разів пред`являлися до виконання, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом саме трьох років.

У справі, яка переглядається, виконавчий лист суд видав 03 травня 2018 року, тобто під час дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, а тому строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим законом і становити три роки з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (26 березня 2017 року).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про видачу дубліката виконавчого листа 24 липня 2019 року тобто, у межах трирічного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Вказане у повному обсязі спростовує викладені у апеляційній скарзі доводи представника ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 мала зверутися до ДВС про виконання виконавчого листа протягом одного року з дня ухвалення рішення судом першої інстанції, що останньою зроблено не було, а тому заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Конституція України в статті 127 закріпила однією з основних засад судочинства обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Відповідно до п. 17 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на обов`язковість виконання рішень суду, відсутність його повного виконання, доведеність втрати оригіналу виконавчого листа, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність видачі стягувачу дубліката виконавчого листа.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року про видачу дубліката виконавчого листа - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 23 липня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе