ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/1188/20

Апеляційне провадження № 22ск/4823/14/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Бечка Є.М.,

секретар: Кривопиша Я.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 травня 2011 року у третейській справі №1793-6/347/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500094931,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 травня 2011 року по третейській справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500094931.

Свою заяву обґрунтував тим, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 травня 2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» та вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 17 193 грн 26 коп. та третейський збір в сумі 10 грн. Дане рішення заявник вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи. Зокрема заявник зазначає, що він не приймав участі при розгляді справи, при чому, починаючи з листопада 2001 року, він не змінював місце реєстрації проживання, проте поштових повідомлень чи повісток не отримував. Зазначив, що дана обставина позбавила його права надати пояснення та докази того, що він не отримував кредитні кошти в АТ «Альфа-Банк» та що постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 08 листопада 2012 року громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2011 році». При розгляді кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_2 , шляхом шахрайських дій та підроблення документів і підпису від імені ОСОБА_1 оформив в АТ «Альфа-Банк» кредитний договір №500094931 та отримав кредитні кошти.

Також ОСОБА_1 вказував, що справа не підсудна третейському суду, оскільки у справі мав місце спір про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту.

Заявник у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Представник АТ«Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Представник заявника Наконечна Г.Г. в судовому засіданні заяву підтримала.

Відповідно ч.2 ст.457 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявника, оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником доводи щодо підстав для скасування рішення третейського суду, суд приходить до наступного.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 травня 2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» та вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 17193 грн 26 коп. та третейський збір в сумі 10 грн (а.с.11-15).

Копію даного рішення направлено ОСОБА_1 27 травня 2020 року (а.с.16).

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано в АДРЕСА_1 (а.с.17).

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 08 листопада 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2011 році». Згідно даної постанови, 03 квітня 2008 року, ОСОБА_2 , маючи намір на шахрайське заволодіння кредитними коштами, звернувся до ПАТ «Альфа-Банк», в м.Кіровограді, із заявою на отримання кредиту, де шляхом обману видав себе за ОСОБА_1 , підробивши від його імені офіційні документи необхідні для отримання кредиту, надав пакет завідомо підроблених документів, необхідних для отримання кредиту, а саме: заповнив заяву на відкриття поточного (карткового) рахунку, підписи та почерк в яких згідно висновку почеркознавчої експертизи №52 від 15 березня 2012 року, в графах: «підпис власника рахунку», «зразок підпису власника рахунку», заяви на відкриття поточного (карткового) рахунку ЗАТ «Альфа-Банк» від імені ОСОБА_1 , від 03 квітня 2008 року, в графі «Підпис особи, що надає Анкету -Заяву» Заяви-Анкети на отримання кредиту від імені ОСОБА_1 , від 03 квітня 2008 року, в нижньому правому куті лицевої сторони аркушу та в графі «Позичальник», калькулятору графіку платежів/відсоткової ставки від 03 квітня 2008 року, в графі «Клієнт», аркушу тарифів ЗАТ «Альфа-Банк» по обслуговуванню міжнародних платіжних карт ВІЗА від 03 квітня 2008 року, в графі «Дата та підпис отримувача» розписки від імені ОСОБА_1 , від 03 квітня 2008 року, в графі « ОСОБА_1 », листа з текстом, який починається словами: « ОСОБА_3 ...» та закінчується словами: «слухання і виклику сторін», від 03 квітня 2008 року, від імені ОСОБА_1 , в копії службового посвідчення працівника міліції, серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , від імені ОСОБА_1 , в копії першої, другої та одинадцятої сторінок паспорту громадянина України, серія та номер НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 , ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_1 , виконані ОСОБА_2 з наслідуванням підпису ОСОБА_1 , «Копія вірна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » в копії службового посвідчення працівника міліції серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , «Копія вірна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » в копії першої, другої та одинадцятої сторінок паспорту громадянина України, серія та номер НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 , ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_1 , виконанні ОСОБА_2 , рукописні записи « ОСОБА_1 » 03 квітня 2008 року, в аркуші тарифів ЗАТ «Альфа-Банк» по обслуговуванню міжнародних платіжних карт ВІЗА від 03 квітня 2008 року, виконанні ОСОБА_2 . Використавши підробні документи 03 квітня 2008 року ОСОБА_2 , шахрайським шляхом отримав кредит у ПАТ «Альфа-Банк» на суму 2300 доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 11615 грн. В подальшому заборгованість по кредитному договору ОСОБА_2 , перед ПАТ «Альфа-Банк», погашено частково в сумі 1295,5 доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 6542 грн 28 коп. Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_2 ПАТ «Альфа-Банк», завдано матеріальну шкоду на суму 5072 грн 72 коп. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні вину визнав, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до Закону України «Про амністію у 2011 році» і закриття кримінальної справи (а.с.18-20).

Вбачається, що ОСОБА_1 11 листопада 2011 року та 21 грудня 2011 року звертався до ПАТ «Альфа-Банк» з метою розібратися, яким чином ОСОБА_2 отримав кредит в банку по копіях документів та просив не турбувати з приводу заборгованості по даному кредитному договору (а.с.21).

За вимог ч.ч. 1, 3, 5 ст.454 ЦПК України, сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом. Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів: 1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; 2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п`ятою або шостою цієї статті, повертається.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30 червня 2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на звернення із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 травня 2011 року.

Також вбачається, що при розгляді справи третейським судом ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Матеріали третейської справи №1793-6/347/11 не містять повідомлень про вручення поштових відправлень ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

При цьому, відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення як у правотворчу, так і у правозастосовну діяльність. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості та ідеї права.

Відповідно до ст.458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Згідно частин 1, 2 статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 вказано, що визнання нікчемного правочину недійсним «не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Належним способом захисту у подібному випадку є саме визнання відповідного права (пункт і частини другої статті 16 ЦК України) або застосування наслідків недійсності правочину.

Враховуючи викладені обставини справи та норми права, наявність постанови Ленінського районного суду м.Кіровограда від 08 листопада 2012 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, що полягають у підробці документів та укладенні кредитного договору №500094931 та в т.ч. третейського застереження від імені ОСОБА_1 без його волевиявлення, суд прийшов до висновку, що рішення третейського суду слід скасувати на підставі п.3 ч.1 ст.458 ЦПК України.

Крім того, відповідно ст.141 ЦПК України з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 420 грн 40 коп. у відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст.259, 458, 460 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 травня 2011 року у справі №1793-6/347/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500094931 задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 травня 2011 року у третейській справі №1793-6/347/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500094931.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Київ, вул.Васильківська, 100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 420 грн 40 коп. у відшкодування судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23 липня 2020 року.

Суддя