Справа № 643/2368/20
Провадження № 2/643/2146/20
22.07.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання - Хотян К.В.,
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до Сполучених Штатів Америки у період з 01.05.2020р. по 30.07.2020року, але не менш ніж 90 дів з дня набрання рішення суду законної сили.
В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину, ОСОБА_4 . Батьком дитини є ОСОБА_3 , з яким вона в шлюбі не перебувала та не перебуває. ОСОБА_2 разом з малолітнім ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач разом з нею та дитиною не проживає, контактів не підтримує, фінансово не допомагає, життям дитини не цікавиться. На даний час у неї виникла необхідність багаторазових виїздів до Сполучених Штатів Америки, з метою оздоровлення дитини та культурного її розвитку, відпочинку, туризму строком на три місяці.
Ухвалою Московського районного суду м. Харова від 17.03.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
Представник позивача в судовому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомив.
Третя особа, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить розглядати справу за відсутності представника та прийняти рішення в інтересах дитини.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.06.2018 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_2 (мати).
З копії паспорту позивача вбачається, що зареєстрованою адресою її місця проживання є: АДРЕСА_1 .
З копії паспорту відповідача вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується також довідкою з реєстру територіальної громади м. Харкова від 17.02.2020 року.
З акту обстеження умов проживання складеного відділом по Комунарському району служби управління у справах дітей Запорізької міської ради, встановлено, що було проведено обстження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 , житло винаймається, в наявності єлектро- та водопостачання, є 2 окремі кімнати, ванна кімната та санвузол. Умови проживання добрі, в помешканні наявні меблі, побутова техніка. У дитини є іграшки, сезонний одяг, взуття, все необхідне для відпочинку, розвитку та оздоровлення. В приміщенні чисто та охайно. Стосунки в сім`ї доброзичливі.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 141 СК України визначена рівність обсягу прав і обов`язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини.
Принцип загальної рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.
Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене ст. 313 ЦК України. Згідно з ч.3 даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадяни України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, передбачають, Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; а також у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п.4 постанови).
Відповідно до п. п. 1.4 даних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Отже за змістом наведених норм, питання про виїзд за кордон дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у разі відсутності згоди одного з батьків, вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, мети виїзду.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Так, позивач не довела належними та допустимими доказами, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України у супроводі матері та без дозволу і супроводу батька, без визначення його початку й закінчення, відповідає інтересам дитини, не порушує прав батька на спілкування з нею та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дитини, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог. Позивачем не обґрунтовано тривалість перебування дитини у Сполучених Шатах Америки , а також ціль виїзду за кордон, не доведено, що відповідач заперечував проти виїзду дитини за кордон, а тому суд відмовляє в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 / АДРЕСА_3 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району /м.Запоріжжя, вул.Чумаченка,32/ про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішенняе виготовлено 27.07.2020року.
Суддя Т.М.Довготько