Провадження №2/523/2495/20
"09" липня 2020 р. м. Одеса
Суворовський районний суд м.Одеси в складі :
головуючої судді Середи І.В.,
за участі секретаря Щербан О.Д.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,
В провадженні Суворовського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі у особистому вихованні дитини та спілкування з дитиною.
Представник позивача звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_4 забезпечувати побачення та спілкування (контакт) ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , кожної середи та суботи, з 17.00 год до 19.00 год. поблизу фактичного місця проживання дитини у присутності або без матері. Клопотання обгрунтоване тим, що провадження у справі відкрито ще 22.10.2018р., підготовче провадження до цих пір не завершено, спір триває близько 2-х років, дитина проживає з матір`ю, яка чинить перешкоди у побаченні та спілкуванні з донькою, а також перешкоджає особистій участі батька у вихованні власної дитини та здійсненні інших контактів. Від батька приховується інформація про місце навчання дитини, її стан здоров`я, та будь-яка інша інформація. За таких обставин, за час розгляду справи, коли між батьком та дитиною відсутній будь-який контакт, втрачаються психологічні та емоційні зв`язки, дитина забуває батька та відвикає від нього, що неминуче призведе до неможливості виконання рішення суду після його ухвалення та набрання законної сили.
Позивач наполягав на забезпеченні позову вказуючи на те, що розгляд справи триває довгий час, оскільки дитина його не бачить, то в наступному це може вплинути на виконання рішення, оскільки вона не захоче бути з ним, забуде його.
Відповідач та її представник в засідання не з`явились, представник ОСОБА_4 заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.
Заслухавши позивача та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
У відповідності до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Серед вимог заявлених в позові є також і вимога про визначення способу участі у вихованні дитини та встановлення графіку спілкування з нею, за якою позивач просить з часу ухвалення судового рішення і до певного часу приймати участь у вихованні дочки шляхом визначення місця, дня тижня і часу спілкування з нею. Вимоги поставлені в заяві про забезпечення позову і позовна вимога співпадають за своєю суттю.
Проаналізувавши вказане суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення заяви немає, оскільки вид забезпечення позову, обраний позивачем, може мати наперед висновок суду по заявленому позову про визначення способів участі у особистому вихованні дитини та спілкування з дитиною.
Керуючись ст. ст.149-153, 260,261,353 ЦПК України
Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк .

Повна ухвала складена 14.07.2020р.

Суддя :