ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6101/20Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 22-ц/817/712/20 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/6101/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 червня 2020 року, ухваленого суддею Вийванко О.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення в її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошові сумі у розмірі 5000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину та не надає матеріальну допомогу на її утримання, а тому, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. Крім цього, у зв`язку із тим, що дитина потребує ортодонтичного лікування зубів, просить суд стягнути додаткові витрати на дочку в сумі 27 500,00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., щомісячно, не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в сумі 500 грн. допустити до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати частково рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 червня 2020 року, ухваливши у відповідній частині нове рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 10 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що працює на сезонних роботах, стабільного заробітку не має, та не є власником всього зазначеного у позовній заяві майна. На його утримані на даний час перебуває неповноліття дитина та дружина з інвалідністю. Щомісячна заробітна плата не досягає 5000 грн.

Суд першої інстанції лише із змісту позовної заяви встановив, що відповідач належним чином не виконує свого обов`язку щодо утримання спільної дитини, не вказавши періоду і що саме він не виконує.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначила, що не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що судом першої інстанції залишено без уваги докази відповідача, що він працює на сезонних роботах, постійного заробітку немає та не є власником всього зазначеного у позовній заяві майна, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про наведені факти, а згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Також щодо посилання апелянта на те, що у нього на утриманні є неповнолітня дитина та дружина з інвалідністю, то у суді першої інстанції він взагалі не надав жодної інформації та жодних доказів, які додав до апеляційної скарги без дотримання чинних норм ст. 367 ЦПК України.

Саме тому просить врахувати при розгляді даної апеляційної скарги вищезазначену норму закону, щодо належного/неналежного подання доказів апелянтом та відхилити подані ним докази, як подані без дотримання норм ст. ст. 83, 367 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судове рішення у частині відмови у задоволенні стягнення додаткових витрат на дитину судом апеляційної інстанції не переглядається. оскільки ніким не оскаржується.

Судом встановлено, що 29 травня 2006 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 24.07.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 29.

Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 22.03.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 525.

Згідно довідки дочірнього підприємства «Благоустрій 1» від 21.01.2020 р. за № 70, вбачається, що ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (акт опитування свідків від 21.01.2020 р.),

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідач є працездатним, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем може виконувати обов`язки по утриманню дочки.

Судом першої інстанції з`ясовано, що у відповідача є нерухоме майно, а саме: земельні ділянки для сільськогосподарського призначення, площами 0,1104 га та 0,0394 га; гараж загальною площею 117,2 кв. м., загальна вартість якого 14 428 грн.; нежитлова будівля, під навіс на тоці, загальна площа 363,3 кв. м., загальна вартість якої становить 51 031 грн.; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 47,1 кв. м. та вартістю 40 202 грн.; 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлям та спорудами, загальною площею 61,7 кв. м, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що містяться в матеріалах справи.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 вимогу про збільшення розміру аліментів обґрунтовує тільки зміною розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак разом з тим, заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_2 повинна була надати суду докази на підтвердження зміни її матеріального стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів або ж докази, які підтверджують ці ж обставини щодо неї.

Враховуючи те, що зміну матеріального стану платника аліментів позивач не довела, апелянт погоджується сплачувати 2000 грн. аліментів на утримання дочки, а також те, що на його утриманні є дружина ОСОБА_6 - інвалід другої групи з дитинства, дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , його доходи з грудня 2019 року по травень 2020 року становили 28161, 16 грн, тому колегія суддів приходить до висновку щодо зменшення розміру аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі із 3500 грн до 2800 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, а рішення суду в цій частині до зміни.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 червня 2020 року в частині стягнення аліментів змінити, зменшивши стягнення аліментів із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідн.код НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ідн.код НОМЕР_4 , прож. АДРЕСА_1 ) на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі із 3500 грн до 2800 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати за розгляд справи в суду апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду не підлягає, окрім випадків, встановлених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2020 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак