Справа № 489/600/20
Номер провадження 2/489/1366/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач), третя особа - служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки,

встановив

В лютому 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач зловживає алкогольними напоями та ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідальність за виховання і утримання дитини взяла на себе позивач. Виходячи з цих підстав, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки та призначити позивача опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача подав заяву. якою підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач до суду не з`явився. В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява від ОСОБА_2 , в якій він визнає позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи направила до суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав та просила розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.01.2009 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.01.2011, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до характеристики, наданої Миколаївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 19, ОСОБА_3 є ученицею 4-Г класу. Дитина є напівсиротою, у дівчинки померла мама. Батько зловживає алкогольними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням і медичним доглядом, негативно впливає на фізичний розвиток дитини. Відповідач не відвідує батьківські збори, не цікавиться шкільним життям доньки, уникає спілкування з вчителем. Позивач взяла відповідальність за виховання і утримання своєї племінниці - ОСОБА_3 . Позивач забезпечує матеріально ОСОБА_3 , відвідує школу, співпрацює з вчителем. На період канікул забирає дитину до Німеччини.

Згідно з Наказом служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради № 107 від 08.10.2018, ОСОБА_3 постановлено на облік за категорією: проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

28.08.2019 відповідач написав заяву, якою дав згоду на виїзд ОСОБА_3 на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина. Вказана заява засвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І. М. та зареєстрована в реєстрі 28.08.2019 за № 814.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач написав заяву, про те що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 . Вказана заява засвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І. М. та зареєстрована в реєстрі 18.12.2019 за № 1207.

Відповідно до Висновку Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.07.2020, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач є рідною тіткою дитини (сестра відповідача) та просить суд позбавити відповідача батьківських прав у зв`язку з ухиленням його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських прав відносно своєї дитини, що є підставою для задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки.

Крім того, позивач просить суд призначити його опікуном неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно зі ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил).

Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3).

Таким чином, суд вважає, що для призначення судом опікуна повинна існувати сукупність двох обставин, а саме дитина повинна бути позбавлена батьківського піклування та наявне подання органу опіки та піклування про призначення конкретної особи опікуном. Орган опіки та піклування при підготовці подання перевіряє чи відповідає кандидат в опікуни вимогам закону, можливості виконувати опікунські обов`язки та стосунки з дитиною. Орган опіки та піклування може призначити опікуна своїм рішенням із видачею посвідчення.

Враховуючи те, що до матеріалів справи не додано подання органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном суд не має можливості задовольнити вимоги в цій частині. Однак, це не позбавляє позивача права звернутись до органу опіки та піклування про призначення її опікуном з видачею відповідного посвідчення.

Керуючись ст. ст. 263 -265, 315 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.08.2020.

Суддя В. В. Кокорєв