У Х В А Л А

21 липня 2020 року

м. Київ

справа № 596/1815/19

провадження № 61-5563ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_2 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_2 , заінтересована особа: Гусятинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_2 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в указаній вище справі, яку ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було подати виправлену редакцію касаційної скарги, в якій однозначно визначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2020 року продовжено строк на усунення недоліків у зв'язку з виконанням вимог ухвали від 14 квітня 2020 року не в повному обсязі.

У липні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява про виконання ухвали Верховного Суду від 29 травня 2020 року та уточнена касаційна скарга, в якій представник заявника посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

При цьому не зазначає конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт ( абзац та/або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подачі цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав).

Відповідно до пункту першого статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Суд уповноважений діяти відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (статті 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суди при вирішенні справ мають брати до уваги тільки висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Враховуючи законодавчі обмеження щодо формування єдиної правозастосовчої практики, правові висновки, викладені в постановах Пленуму Пленум Верховного Суду України, не входять до елементів, з яких формується база правозастосовчої практики.

Враховуючи, що положеннями частини четвертої статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, наведені скаржником обставини не є підставами касаційного оскарження в розумінні статті 389 ЦПК України.

Отже, враховуючи вищезазначене скаржнику необхідно зазначити:

пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт ( абзац та/або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подачі цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав);

норму (норми) права, викладені у постанові Верховним Судом з подібних правовідносин, яку не застосував суд апеляційної інстанції.

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строку може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зважаючи на принцип доступу до суду, суд касаційної інстанції вважає за необхідне продовжити строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання уточненої касаційної скарги з зазначенням підстав та їх правового обґрунтування відповідно до вимог законодавства, чинного на час подання касаційної скарги з урахуванням вимог, викладених в даній постанові.

Враховуючи те, що скаржником не виконані у повному обсязі вимоги ухвали Верховного Суду, з метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржником уточненої касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України та з врахуванням вимог, вказаних у даній ухвалі.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання вимог даної ухвали щодо надання виправленої касаційної скарги така касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Продовжити ОСОБА_1 , представнику заявника - ОСОБА_2 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 14 квітня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров