Cправа № 563/1602/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2020 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Опришка П.З.

секретар судових засідань Литвинчук Л.Л.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 16000.00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 24 червня 2019 року ОСОБА_3 позичила у нього двох коней для обробітку землі. Тобто, фактично між сторонами виникли правовідносини за договором позички укладеним в усній формі. Того ж дня через певний час ОСОБА_3 зателефонувала позивачу та повідомила, що кінь зірвався та вдарився об дерево і загинув. За словами позивача кінь був повністю здоровим. В добровільному порядку відповідач відшкодовувати вартість загиблого позиченого коня відмовляється, а тому він змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення завданої матеріальної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги просив задоволити в повному обсязі. Вказав, що фактично 24 червня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позички предметом якого було два коня, які відповідачка позичила для обробітку поля. Згодом через певний час ОСОБА_3 зателефонувала до сина позивача, та сказала, що кінь вдарився об дерево та впав. Потім за її вказівкою її знайомі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дорізали коня. Після чого зателефонували до заготівельників м`яса, які забрали тушу та віддали ОСОБА_3 2000,00 грн. Вказав, що спочатку ОСОБА_3 погодилася оплатити вартість коня або купити нового, але згодом різко змінила свою думку. Більше того, відповідач також не віддала грошові кошти отримані за здане м`ясо заготівельникам.

Позивач в судовому засіданні також просив позов задоволити. Вказав, що зранку 24 червня 2019 року, коли він збирався на роботу, ОСОБА_3 прийша до нього позичити коні для огортання картоплі. Син запріг коні і віддав коні чоловіку ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та його знайомому ОСОБА_6 . Згодом до нього зателефонувала ОСОБА_3 та сказала про загибель коня, однак з роботи він відлучитися не зміг, а тому всіх обставин не знає.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме щодо відшкодування половини вартості коня. Крім іншого, вказує, що в діях ОСОБА_3 відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України відсутня її вина у загибелі коня. Також вважає, що не можна стверджувати, що кінь був здоровий, оскільки відповідних даних щодо ветеринарного обстеження не надано. Вважає, що загибель коня був нещасним випадком.

Відповідач вказала, що близько 07 години ранку 24 червня 2019 року прийшла до ОСОБА_1 з наміром позичити коней для огортання картоплі. Її чоловік ОСОБА_7 та знайомий ОСОБА_6 пішли на поле огортати картоплю, а вона прийшла до них згодом. Вказала, що обробітку землі ще не здійснювали, коли кінь зірвався і побіг в сторону лісової посадки де вдарився об дерево та впав. Будучи в розпачі подзвонила до ОСОБА_5 , який прибіг і сказав, що коли в коня почалися судоми, то варіант лише один - дорізати його задля збереження м`яса. ОСОБА_5 принісши ножа дав його ОСОБА_6 , який і дорізав коня. Згодом зателефонували до заготівельників, які приїхали та забрали тушу віддавши їй 2000,00 грн. Вказала, що віддавала дружині ОСОБА_1 2000,0 грн, однак вона їх не взяла, сказавши, щоб віддала разом з купленим конем. Не заперечує, що погоджувалася відкупити коня, і навіть їздили з позивачем вибирати коня. Однак, позивач забажав ще моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн, що категорично змінило її думку про купівлю коня. Позовні вимоги визнала в частині вартості половини коня.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що являється сином позивача, ОСОБА_1 . Вказав, що 24 червня 2019 року перебував у місті Рівному, коли зателефонувала йому мати та сказала, що сусіди позичили коня, однак він загинув і його дорізали. Коли приїхав з міста Рівного, то побачив на полі багато людей, які стояли поряд з зарізаним конем. Зазначив, що це було близько 20:00 вечора.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду показав, що являється сином позивача, ОСОБА_1 . Вказав, що 24 червня 2019 року його збудила мати, та сказала, що сусідка ОСОБА_3 прийшла позичити коней. Вставши він запріг коней, поїхав до ОСОБА_3 та віддав коні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Після чого пішов додому. Через деякий час ОСОБА_3 зателефонувала до його матері та сказала, що кінь загинув. Коди він прибіг на поле, то побачив, що було огорнуто вже кілька рядків картоплі, а кінь вже лежав мертвим. Згодом прийшов ОСОБА_5 та приніс ножа, яким ОСОБА_6 спустив з загиблої тварини кров. Після чого забрав кобилу та пішов додому.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду показав, що йому відомо про обставини загибеля коня, оскільки є сусідом та родичем ОСОБА_1 . Зазначив, що неодноразово сам брав коня у позивача для обробітку землі. Вказав, що кінь був здоровим та спокійним.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що 24 червня 2019 року разом з чоловіком ОСОБА_3 мали намір огорнути картоплю. Взяли коні в ОСОБА_3 та поїхали на поле. Під час підготовки до роботи кінь зірвався і побіг в сторону посадки, вдарився об дерево і впав. ОСОБА_3 зателефонувала ОСОБА_5 , який приніс ножа і він дорізав коня. Згодом приїхали заготівельники, які і забрали тушу коня. Вказав, що був змушений дорізати коня, з метою збереження м`яса.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що являється чоловіком ОСОБА_3 . Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_1 привів їм двох коней для обробітку землі, а саме огортання картоплі. Приїхавши на поле, що на караю села почали готовитися до обробітку картоплі. Однак кінь раптово побіг та вдарився об дерево. Згодом, прийшов ОСОБА_5 та вказав. що коня треба дорізати, адже заготівельники не візьмуть мертвого коня, то вирішили дорізати коня, оскільки в того вже почалися судоми. Зазначив, що кінь жодних ознак хвороби не виявляв.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, їх представників, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до довідки виданої Сапожинською сільською радою №392/02-24/19 від 13 вересня 2019 року станом на 01.01.2019 року у господарстві ОСОБА_1 дійсно утримувався один кінь.

Згідно висновку №8115 від 19.05.2020 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи ринкова вартість коня звичайного, шестирічного віку станом на 24 червня 2019 року могла становити 15300,00 грн.

Матеріалами справи та показами свідків підтверджено, що ОСОБА_3 фактично уклавши договір позички коня з позивачем, ОСОБА_1 його не повернула, а тому зобов`язана відшкодувати позивачу його вартість.

Вказані фактичні обставини, а саме те, що відповідач ОСОБА_3 неодноразово позичала коней в ОСОБА_11 і позичивши його 24 червня 2019 позивачу не повернула його вартість жодною стороною в судовому засіданні не оспорювалося.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

У відповідності до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Верховний Суд України у своїй постанові Пленуму № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 9 від 24.10.2003, роз`яснив судам, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст.76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані із порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх як кожен окремо так і в сукупності, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди з врахуванням висновку еспертизи підлягають до часткового задоволення.

На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем в сумі 734 грн. 82 коп., а також витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 3907 грн. 44 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.12, 13, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (п`ятнадцять тисяч триста) грн. 00 коп. компенсації завданих збитків.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (три тисячі дев`ятсот сім) грн. 44 коп. за проведення товарознавчої експертизи

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 734 (сімсот тридцять чотири) грн. 82 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Опришко П.З.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 липня 2020 року.