Справа № 183/6119/18
№ 2/183/303/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

в с т а н о в и в :

03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2018 р. позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.

08 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком в якому усунув недоліки первісної заяви.

Ухвалою суду від 08 січня 2019 року відкрите провадження у справі.

Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року закрите підготовче провадження, призначений розгляд справи по суті.

На обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що він є співвласником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

29 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_3 , який також є співвласником будинку, встановив замок на вхідну хвіртку загального користування, що унеможливлює прохід до належної йому нерухомості.

Дії відповідача ОСОБА_2 порушують його законні права, як власника.

В зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ОСОБА_2 надати йому, ОСОБА_1 вільний доступ до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні вимог позивача, не заперечував проти того, що ним встановлений навісний замок на вхідній хвіртці і позивач ОСОБА_1 не має ключів від замку. В той же час, замок встановлений з тих причин, що позивач ОСОБА_1 самовільно захватив частину двору (земельної ділянки домоволодіння), встановивши огорожу, він має можливість доступу до своєї частини будинку з іншого боку.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству, вона підтверджує, що ОСОБА_1 не має доступу до свого домоволодіння, оскільки ОСОБА_3 , встановив замок на вхідну хвіртку. До своєї частини будинку ОСОБА_1 проходить через огород.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 4/7 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.08.1991 року.

Відповідач ОСОБА_3 є власником 2/7 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 05.05.2003 року.

Власником іншої 1/7 частини наведеного вище будинку є ОСОБА_5 .

У відповідності до ст. 355 ЦК України, 1. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). 2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. 3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. 4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

На підставі ст. 356 ЦК України, 1. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 2. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно до ст. 358 ЦК України, 1. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 2. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що співвласник нерухомого майна відповідач ОСОБА_3 встановив замок на вхідну хвіртку загального користування, зазначені обставини підтверджуються позивачем, свідком, фотографіями, зробленими позивачем.

Зазначені обставини підтвердив в судовому засіданні і сам відповідач ОСОБА_3 .

Суд приходить до переконання, що дії відповідача перешкоджають позивачу користуватися належним йому житловим будинком, унеможливлюють прохід до належного йому нерухомого майна.

На підставі ст. 41 Конституції України, п раво приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316 ЦК України, 1. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено, що 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до приписів ст. 319 ЦПК України, 1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. 3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. 4. Власність зобов`язує. 5. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. 6. Держава не втручається у здійснення власником права власності. 7. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 8. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Статтею 321 ЦК України закріплено, що 1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 вільний доступ до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн.. 80 коп.).

Учасники справи:

-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 13 липня 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький