Справа №522/9222/20
Провадження №2-о/522/265/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тарутинська районна рада Тарутинського району Одеської області про встановлення факту, який має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До суду 09.06.2020 року надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Тарутинська районна рада Тарутинського району Одеської області про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме: належність Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ- НОМЕР_1 №018069, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації актів на право приватної власності на землю за №1 від 31 березня 2000 року, з записом в графах «прізвище» - « ОСОБА_2 », «ім`я» - « ОСОБА_3 » та по батькові « ОСОБА_4 » - ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що 28 березня 2000 року йому було надано у постійне користування земельна ділянка площею 35.74 га. для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №018069, виданого Тарутинською районною радою народних депутатів Тарутинського району Одеської області 31.03.2000 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації актів на право приватної власності на землю за №1. Під час внесення до зазначеного Державного акту запису про користувача земельної ділянки було допущено помилку, а саме: « ОСОБА_5 », зроблено неправильний запис « ОСОБА_2 ». Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області 30.10.1996 року, заявник має прізвище « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_2 ». Заявник звернувся до Тарутинської районної ради Тарутинського району Одеської області з проханням внести зміни у вказаному документі, однак отримав відмову та йому було рекомендовано звернутись з відповідною заявою до суду.

Ухвалою суду від 26.06.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.07.2020 року.

У судове засідання 27.07.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 31.07.2020 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що 28 березня 2000 року заявнику було надано у постійне користування земельна ділянка площею 35.74 га. для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №018069, виданого Тарутинською районною радою народних депутатів Тарутинського району Одеської області 31.03.2000 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації актів на право приватної власності на землю за №1.

Факт отримання заявником в постійне користування вказаної земельної ділянки на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №018069 підтверджується листом Тарутинської районної ради Одеської області від 20.05.2020 року №53 01-15, з якого вбачається , що в державному акті було допущено описку в написанні прізвища заявника.

Згідно вказаного листа Тарутинської районної ради Одеської області від 20.05.2020 року №53 01-15 в сільській раді відсутні повноваження щодо внесення змін у державні акти, що засвідчують право власності на земельні ділянки або постійного користування землею.

Між тим, суд вбачає, що під час внесення до зазначеного Державного акту запису про користувача земельної ділянки було допущено помилку, а саме в написанні прізвища заявника: замість « ОСОБА_5 », зроблено неправильний запис « ОСОБА_2 ».

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області 30.10.1996 року, заявник має прізвище « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_2 ».

Отже, суд вбачає, що заявник в досудовому порядку вирішити питання про виправлення помилки допущеної в правовстановлюючому документі не має можливості.

Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті,смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.12 Постанови при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Метою встановлення даного факту є те, що без такого факту належності правовстановлюючого документу заявник не матиме змоги розпоряджатися своїм майном, а саме земельною ділянкою.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності заявнику ОСОБА_1 . Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №018069, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації актів на право приватної власності на землю за №1 від 31 березня 2000 року, з записом в графах «прізвище» - « ОСОБА_2 », «ім`я» - « ОСОБА_3 » та по батькові « ОСОБА_4 ».

Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, який через розбіжності в написанні свого прізвища в зазначених документах не може в повному обсязі реалізувати свої права як користувач. Тому суд вважає що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 89, ч.1 ст.223, ст.247, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Тарутинська районна рада Тарутинського району Одеської області (смт. Тарутине, вул. Широка, 1) про встановлення факту, який має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №018069, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації актів на право приватної власності на землю за №1 від 31 березня 2000 року, з записом в графах «прізвище» - « ОСОБА_2 », «ім`я» - « ОСОБА_3 » та по батькові « ОСОБА_4 » - ОСОБА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 31.07.2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.