Справа № 405/5446/19
Провадження №2/405/734/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому цивільну справу №405/5446/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням суду та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням суду та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда 18.04.2018 року стягнуто з нього ( ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_2 (відповідача) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі зазначеного рішення стягувачу ОСОБА_2 було видано виконавчий лист, який в подальшому пред`явлено на виконання до Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, на підставі якого старшим державним виконавцем відкрито виконавче провадження.Також позивач зазначив, що він не має постійної роботи, перебиваючись не постійними заробітками, від яких має не постійний мінливий дохід, розмір якого складає в середньому 3700 грн. щомісяця, з якого, по можливості, сплачує аліменти, а на залишок коштів забезпечує нинішню родину, у якій також має неповнолітню доньку, разом з тим, зазначених коштів, які він заробляє, не вистачає на належне проживання та утримання неповнолітньої доньки, на підставі чого з дружиною виникають сварки. Крім того, вказав, що його дружинамає від першого шлюбу доньку ОСОБА_4 , яка наразі має проблеми з зором та потребує періодичного обстеження та лікування, що також потребує фінансових затрат. Вказав, що у нього також є проблеми зі здоров`ям, які він отримав внаслідок ножового поранення, в зв`язку з чим, йому періодично необхідно проходити лікування, також він (позивач) має батьків похилого віку, які потребують догляду. Окрім того, зазначив, що нещодавно на адресу його (позивача) місця проживання надійшов конверт, у якому містилося повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників та постанови про обмеження його у правах, винесених у зв`язку з тим, що за ним (позивачем) рахується заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. З`явившись до виконавчої служби старший державний виконавець Зінов`єва О.В. повідомила йому (позивачу), що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2019 року складає 17 355,94 грн., в зв`язку з чим, його зобов`язано сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісяця, тоді як його мінливий дохід складає 3700 грн. щомісяця. З огляду на зазначене, позивач вказав, що дані обставини стали причиною його звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, з метою, щоб дати йому (позивачу) можливість з урахуванням його доходу сплачувати аліменти за виконавчим листом без створення будь-якої заборгованості і наявності погіршення його матеріального становища, а також звільнення від сплати створеної заборгованості, як такої, що утворилась від незалежних від його (позивача) обставин.

З огляду на зазначені вище обставини та з посиланням на ст. 192 СК України позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього (позивача) згідно виконавчого листа № /1135/18 від 17.08.2018 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття, з 1/4 на 1/6 частину від всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, щомісячно; звільнити від сплати заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа № 405/1135/18 від 17.08.2018 року Ленінського районного суду міста Кіровограда на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття, щозгідно з розрахунком державного виконавцястановить 17355,94 грн., як такої, що утворилась за незалежних від нього (позивача) обставин.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надав заяву, зареєстровану судом за вх. № 9785 від 27 квітня 2020 року про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом шляхом направлення судової повістки за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: АДРЕСА_1 , причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, заперечення на позов (відзив) від відповідача не надходили.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам не обґрунтовані, не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, у зв`язку з чим є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року,яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №3789ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Матеріальне становище і сімейний стан особи, зобов`язаної надавати дитині утримання, та особи, яка одержує аліменти, не є незмінними чинниками. Оскільки матеріальне становище і сімейний стан, а також стан здоров`я, зазначених у законі осіб (платника аліментів та одержувача аліментів) можуть протягом часу існування аліментного зобов`язання змінюватися, закон передбачає, що особа, яка сплачує аліменти, може звернутися до суду з позовною вимогою про зменшення розміру аліментів, якщо істотно погіршилось її матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або покращилось матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, правове значення при вирішенні спору має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, який би був обґрунтованою підставою для задоволення позову або для відмови у позові.

При цьому, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18квітня 2018 року (справа № 405/1135/18), позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2008 року у справі № 2-1059/2008 відізвано.

Зазначене судове рішення не оскаржувалося позивачем щодо стягнення з нього аліментів та їх розмір, у зв`язку з чим рішення набрало законної сили 18.05.2018 року та на його виконання 17.08.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист, який, в подальшому пред`явлено до виконання.

При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою старшою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 27.08.2018 року відкрито виконавче провадження (ВП № 57073988) з виконання зазначеного вище рішення суду від 18.04.2018 року.

Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, здійсненими старшим державним виконавцем Зінов`євою О.В. заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_1 за зазначеним виконавчим листом станом на 01.10.2018 року становить 9 090,94 грн., станом на 01.05.2019 року становить 16 675,94 грн. та станом на 01.06.2019 року становить 17 355,94 грн.

Крім того, постановами старшого державного виконавця Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Зінов`євої О.В. від 05.06.2019 року при примусовому виконання виконавчого листа № 405/1135/18№2/405/217/18, виданого 17.08.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір в розрахунку від 01.06.2019 року за період з 18.05.2018 року по 01.06.2019 року в сумі 17 355,94 грн., що перевищує суму відповідних платежівза шість місяців, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у виїзді за межі України, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 на користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 405/1135/18№2/405/217/18 виданого 17.08.2018 року.

Поряд з цим, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили, позивач як на підстави позовної вимоги зазначив, щодо наявних у нього проблем зі здоров`ям, те, що він офіційно не працевлаштований, постійної роботи не має, та має непостійний мінливий дохід в середньому 3 700 грн. щомісячно; крім того, вказав на зміну його (позивача) сімейного стану у зв`язку з одруженням та перебуванням на його утримання

малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також доньки дружини ОСОБА_4 від попереднього шлюбу, наявність батьків похилого (непрацездатного) віку, які також потребують його (позивача) догляду та допомоги.

Разом з тим, суд вважає, що наведені вище позивачем обставини не підтверджують наявність підстав, які передбачені ст. 192 СК України щодо зменшення призначеного рішенням суду розміру аліментів, виходячи з наступного.

Зокрема, оцінюючи надані позивачем докази на обґрунтування підстав позову, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 20 серпня 2013 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис № 468, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 28 березня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 570 та батьками дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в свідоцтві про народження зазначені в графі « ОСОБА_7 » - ОСОБА_1 , та в графі « ОСОБА_8 » - ОСОБА_9 .

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 22040 відділення грудної хірургії ОСОБА_1 у період з 30.12.2017 року по 10.01.2018 року перебував на стаціонарному лікування у відділенні грудної хірургії Кіровоградської обласної лікарні, із діагнозом: ножове поранення м`яких тканин надключичної ділянки зліва, не проникаюче в плевральну порожнину.

Окрім того, згідно з випискою № 3362 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 у період з 17.10.2018 року по 25.10.2018 року перебував на стаціонарному лікування у Кіровоградському обласному кардіологічному диспансері з діагнозом: вегето-судинна дистонія. Астенічний синдром.

Крім того, встановлено, що18 квітня 2018 року Ленінським районним судом м.Кіровограда було винесено рішення, яке набрало законної сили, та яким було змінено розмір аліментів, які стягувалися з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення донькою повноліття, з твердої грошової суми в розмірі 300 грн. на 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При цьому, відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує сімейний стан та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення.

З огляду на зазначене вище, суд вважає безпідставним твердження позивача про зміну його сімейного стану після винесення Ленінським районним судом м.Кіровограда рішення від 18.04.2018 року про стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини з усіх видів його доходів (заробітку), з тих підстав, що позивачем ОСОБА_1 укладено шлюб 20 серпня 2013 ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якому ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дитина донька ОСОБА_10 , тобто на час винесення рішення 18.04.2018 року зазначений позивачем сімейний стан існував, та після винесення рішення, - не змінився.

Окрім того, позивач зазначив, що на його утриманні знаходяться також батьки похилого (непрацездатного) віку, які потребують догляду та допомоги, поряд з цим, суд зазначає, що на підтвердження зазначених обставин позивачем не надано належних доказів перебування батьків на його (позивача) утриманні, враховуючи при цьому, відсутність об`єктивних доказів щодо розміру отриманої батьками позивача пенсії, інших можливих доходів, доказів матеріального стану його (позивача) батьків, а так само доказів того, що останні потребують фінансової допомоги, придбання ліків та сплати комунальних платежів, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність тверджень позивача, та, відповідно, не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Щодо зміни матеріального становища позивача ОСОБА_1 , що є підставою для зменшення розміру аліментів, судом відзначається, що позивачем не доведено суду шляхом подання належних і допустимих доказів, його матеріальний стан на час винесення судом рішення від 18.04.2018 року про зміну розміру аліментів, а так само зміна його (матеріального стану) після винесення зазначеного судового рішення.

Крім того, судом відзначається, що факт перебування у нього на утриманні доньки дружини від попереднього шлюбу, яка постійно лікується у окуліста та знаходиться на «Д» нагляду, на переконання суду, не доводить фактів понесених позивачем витрат на її утримання, а так само не доводить погіршення його (позивача) майнового стану.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами (ст.ст.77, 78 ЦПК України) ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тим самим, судом відзначається, що відповідно до ст.81 ЦПК України та змісту положень ст.192 СК України позивач ОСОБА_1 повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я (чи інших обставин), що настали саме після ухвалення Ленінським районним судом м.Кіровограда 18 квітня 2018 року судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Разом з тим, переконливих та безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язуються матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, а ті обставини, на які позивач посилався, як на підстави для зменшення розміру аліментів, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для зменшення розміру аліментів.

З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог в частині вимог про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням суду та на підставі наданих доказів, судом під час судового розгляду справи встановлено, що з моменту винесення 18 квітня 2018 року Ленінським районним судом м.Кіровограда рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утрмимання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини всіх видів його доходу (заробітку), сімейний стан позивача ОСОБА_1 не змінився, стан його (позивача) здоров`я не погіршився, зміна майнового стану позивачем не доведена, більш того відсутність юридично значимих обставин, які б унеможливлювали позивачу сплачувати аліменти на утриманнядоньки, з урахуванням при цьому інтересів та потреб саме дитини, у розмірі ј частини його (позивача) доходів, у зв`язку з чим у задоволенні пред`явлених позовних вимог про зменшення розміру аліментів з ј до 1/6 частини його (позивача) заробітку (доходу) позивачу ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю позивачем визначених законом, а саме: ч. 1 ст. 192 СК України, підстав для зменшення розміру аліментів.

Окрім того, судом відзначається, що є такими, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах згідно з виконавчим листом № 405/1135/18 від 17.08.2018 року Ленінського районного суду міста Кіровограда на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття, що становить 17 355,94 грн., згідно розрахунку державного виконавця, як такої, що утворилась за незалежних від нього (позивача) обставин, виходячи з наступного.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім того, відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Крім того, згідно з ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, про що має бути доведено платником аліментів шляхом подання суду належних і достатніх доказів Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини", яку ратифіковано Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

При цьому, судом відзначається, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості та при вирішенні аналогічних спорів суд повинен виходити перш за все з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Звертаючись до суду з позовом в частині звільнення від сплати заборгованості по аліментам платник аліментів позивач ОСОБА_1 зазначив, що заборгованість по аліментам в розмірі 17 355, 94 грн. виникла з незалежних від нього обставин.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі.

З огляду на викладене вище, розглядаючи справу за заявленою позивачем вимогою про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, та оцінивши наявні докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог позивача ОСОБА_1 в частині заявлених позовних вимог про звільнення його (позивача) від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття, що становить 17 355,94 грн., що є підставою для відмови позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову і в цій частині позовних вимог.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом про відстрочення або розстрочення сплати заборгованості по аліментам з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, з підстав, зазначених в ч.1 ст.197 СК України.

На підставі ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 192 СК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18 квітня 2018 року згідно виконавчого листа №405/1135/18 від 17.08.2018 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття, з 1/4 на 1/6 частину від всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, щомісячно та про звільнення від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 17 355 грн. 94 коп. згідно виконавчого листа №405/1135/18 від 17.08.2018 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі, які складаються із судового збору в розмірі 1 536 грн. 80 коп., залишити по фактично понесеним позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова