Справа № 428/9229/19
Провадження № 2/428/1146/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_2 зазначила, що згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду від 07 грудня 2016 року, справа № 428/6495/16-ц, шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано. Після розірвання шлюбу, сумісна дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати з позивачкою, яка повністю займається його забезпеченням та вихованням.

Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду від 30 листопада 2016 року, справа № 428/6361/16-ц, з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 900,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Але на даний час, на думку позивача, відповідач має значно більший прибуток, тому має можливість сплачувати значно більшу суму на утримання сина ОСОБА_4 ніж 900,00 грн. Хоча офіційно відповідач свій прибуток не декларує. Аліменти у розмірі 900 грн., які сплачує відповідач на утримання дитини, на даний час, у зв`язку із складною економічною ситуацією, не достатньо позивачу.

Просила збільшити розмір аліментів за рішенням Сєвєродонецького міського суду від 30 листопада 2016 року, справа № 428/6361/16-ц, які стягуються з ОСОБА_3 , на свою користь на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 900,00 грн. щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання ухвали суду від 18.10.2019 відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі з наступних підстав. Відповідач не працює за трудовим або цивільно-правовим договором, є безробітним. Відповідач не є фізичною особою-підприємцем, а отже не має постійного, регулярного, стабільного доходу та вимушений підзаробляти де зможе. Відповідач наголошує на тому, що позивачка, подаючи позовну заяву, жодними належними та допустимими доказами не довела отримання ним, начебто, на її погляд щомісячного значного доходу. Навпаки, в позовній заяві позивачка вказує те, що, на її погляд, значний дохід відповідача вона підтвердить в суді своїми власними поясненнями. Інших доказів начебто щомісячної зміни його матеріального стану в бік зростання, позивачка не надала. Відповідно до цього позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити. Водночас відповідач наголошує на тому, що він турбується про матеріальне забезпечення його дитини, належно та в повному обсязі, щомісячно сплачує аліменти на утримання сина. Станом на 01.11.2019 року відповідач має переплату по сплаті аліментів в розмірі 13 000 грн. Крім того, відповідач постійно морально та матеріально підтримує свою матір - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , купляє їй ліки, сплачує кошти за лікування, надає кошти тощо.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 900,00 грн., щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

У судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.12.2016 року. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.11.2016 у справі № 428/6361/16-ц, з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 900,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 01.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з довідкою № 23350 від 04.11.2019, виданою Сєвєродонецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, за ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує переплата по аліментам станом на 01.11.2019 року у сумі 13 000 грн.

Згідно з довідкою № 182 від 31.01.2020, виданою Державним центром зайнятості Сєвєродонецького МЦЗ, ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітний в Сєвєродонецькому МЦЗ з 27.01.2020 року.

Згідно з повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця б/н від 24.01.2020 відповідно до закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 30 грудня 2016 року внесено запис № 4003592 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , НОМЕР_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на даний час матеріальний стан відповідача значно покращився, хоча офіційно він свій прибуток не декларує, а аліментів у розмірі 900 грн., які сплачує відповідач на утримання дитини, на даний час, у зв`язку із складною економічною ситуацією, не достатньо позивачу, а тому відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі, ніж за рішенням суду, у зв`язку з чим просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 900,00 грн. щомісячно на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року по справі № 6-143 цс13.

Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як вже зазначалось раніше позивачем та встановлено в судовому засіданні, позивач має спільного з відповідачем неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На утримання сина відповідач сплачує аліменти у розмірі 900,00 грн. щомісяця.

Мотивуючи свою позовну заяву, позивач зазначила, що оскільки у відповідача покращився матеріальний стан, а у неї в свою чергу він погіршився, вона вирішила подати позов про збільшення розміру аліментів, адже вважає, що на теперішній час аліменти у розмірі 900,00 грн., які сплачує відповідач, є недостатніми.

Проте, суд не погоджується з такою думкою позивача та вважає її помилковою з огляду на таке.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень відповідача та матеріалів справи, з 01.11.2016 року і по сьогоднішній день відповідач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі визначеному рішенням суду від 30.11.2016 року. Станом на 01.11.2019 року у відповідача існує переплата по аліментам у сумі 13000 грн. Як на день подання позову, так і на день ухвалення судового рішення його матеріальний стан ані погіршився, ані покращився. Відповідач не працює, припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця 30.12.2016 року та перебуває на обліку як безробітний в Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості з 27.01.2020 року, тобто не має будь-якого постійного доходу. Будь-яких доказів на підтвердження зворотного позивачем суду не надано.

Отже, з наведеного вище суд доходить висновку, що в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 192 СК України, як для збільшення, так і для зменшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Підстави, які наведені позивачем на обґрунтування позову, є її особистою думкою, яка не відповідає вимогам сімейного законодавства, а тому не може бути прийнята судом до уваги.

Щодо твердження позивача про те, що відповідач працює не офіційно, отримує значний дохід, з якого має можливість сплачувати аліменти у більшій сумі, ніж встановлена рішенням суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем письмові докази у вигляді скрін-шотів з інтернет-сторінки відповідача у соціальній мережі Facebook, на підтвердження того, що відповідач працює не офіційно та має можливість подорожувати Україною та за кордон, суд позбавлений можливості встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, оскільки докази, надані позивачем, окремо або у своїй сукупності з іншими доказами не дають змоги суду дійти обґрунтованого висновку про наявність тих обставин, які входять до предмета доказування у цій справі, тобто суд вважає їх недостатніми для доказування факту отримання постійного неофіційного доходу відповідачем та його розміру, оскільки вважає їх лише припущенням позивача.

Оцінюючи наданий позивачем письмовий доказ погіршення її матеріального стану у вигляді довідки про розмір заробітної плати позивача, отриманої нею у Російській Федерації, суд також позбавлений можливості встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, оскільки вказана довідка дає можливість суду встановити розмір доходу позивача станом на час розгляду справи, однак не дає можливості порівняти його з розміром доходу, який позивач отримувала при визначенні судом розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, щоб дійсно встановити, що її матеріальний стан на теперішній час погіршився.

Також суду не надано доказів того, що у цей період змінився сімейний стан позивача або відповідача або погіршився чи поліпшився їх стан здоров`я.

Отже, враховуючи, що матеріальний та сімейний стан сторін не змінився, стан здоров`я когось із них не погіршився чи поліпшився, суд вважає, що законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відсутні, у зв`язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 29.07.2020.

Суддя І. С. Посохов