ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-315/11 Номер провадження 22-ц/814/1649/20Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Пилипчук Л.І., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

боржник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гефест»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави, постановлену 03 червня 2020 року у складі судді Шаповал Т.В.

по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест" про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» звернулось до суду із вказаною заявою та просило змінити стягувача у виконавчому провадженні на примусове виконання рішення у справі № 2-315/11 від 01 грудня 2011 року з ТОВ «ФК Авістар» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест».

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2011року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2012 року, з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффазен Банк Аваль» солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором № 014/6561/74/110342 від 22 липня 2008 року в розмірі 2 237 060,21 грн.

21 травня 2018 року Київським районний суд м. Полтави замінено стягувача у виконавчому провадженні № 43689551, боржником в якому є ОСОБА_2 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

01 березня 2019 року Київським районний суд м. Полтави замінено стягувача у виконавчому провадженні № 52075754, боржником в якому є ОСОБА_3 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

19 грудня 2019 року між ТОВ «ФК Авістар» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір № 20191219 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого (п. 2.1 Договору), останній став єдиними власником всіх прав вимоги за кредитними договорами, що є підставою для залучення його до виконавчого провадження у якості стягувача.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» задоволено.

Замінено стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» у справі № 2-315/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффазен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/6561/74/110342 від 22 липня 2008 року в розмірі 2 237 060,21 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив представник боржника ОСОБА_1 адвокат Кіндяк О.І., просив скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 128 ЦПК України судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Представник боржника обґрунтовує свою апеляційну скаргу, з поміж іншого, порушенням права боржника на участь у вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Місцевим судом допущено грубе порушення норм процесуального права, яке унеможливило доступ боржника до правосуддя та є обов`язковою підставою для скасування рішення місцевого суду.

За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню, а справа розгляду по суті заявлених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, Київського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2011року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2012 року, з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффазен Банк Аваль» солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором № 014/6561/74/110342 від 22 липня 2008 року в розмірі 2 237 060,21 грн.

На виконання вищезазначеного рішення були відкриті виконавчі провадження № 52075754, № 43689551.

Відповідно до договору відступлення права вимоги № 20191219 від 19 грудня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «ФК «Гефест», останнє стало єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 014/6561/74/110342 від 22 липня 2008 року та договором поруки від 22 липня 2008 року № 16735/6561/331605.

Відповідно п. 2.1 договору (а.с. 81-83) на умовах цього договору та відповідно до ст.ст. 512-519 ЦК України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитової за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників та поручителів за кредитними договорами та договорами забезпечення, вказаними у реєстрах.

Відповідно до реєстру боржників, який є додатком до договору відступлення права вимоги, предметом договору є, зокрема, заборгованість за кредитним договором № 014/6561/74/110342 від 22 липня 2008 року в розмірі 2 237 060,21 грн., забезпеченого договором поруки від 22 липня 2008 року № 16735/6561/331605.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); в) факторингу (глава 73 ЦК).

Згідно частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржених ухвал редакції) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржених ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Заперечення боржника на договір про відступлення права вимоги та на дії нового кредитора не можуть бути підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження, що вибула.

Такі заперечення можуть бути розглянуті у разі звернення боржника до суду із відповідним позовом.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм процесуального права, місцевим судом постановлено помилкову ухвалу, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест" про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчих листах по справі № 2-315/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 2 237 060,21 грн., виданих Київським районним судом м. Полтави, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (, вул. Брановицького Ігоря, 3, м. Київ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.І. Пилипчук

Л.М. Хіль