Номер провадження: 22-ц/813/6660/20
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/11200/18

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/6660/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Бикової К.А.,

учасники справи:

- позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаболат»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаболат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків,за заявою адвоката Гамар Валерія Івановича, діючого від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення, за апеляційною скаргою адвоката Гамар Валерія Івановича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену у складі судді Прийомової О.Ю. 19 березня 2020 року, про відмову в ухваленні додаткового рішення,

встановив:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаболат» (далі ТОВ «Агрофірма Шаболат») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агрофірма Шаболат» суму збитків в розмірі 4 186,75 грн. (Т. 1, а. с. 2 3).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 23 жовтня 2019 року в задоволенні вищезазначених позовних вимог ТОВ «Агрофірма Шаболат» відмовлено (Т.1, а. с. 98 103).

28 жовтня 2019 року адвокат Гамар В.І., діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, в якому просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача - ТОВ «Агрофірма «Шаболат» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11 526 грн..

Заява про ухвалення додаткового рішення суду обґрунтована тим, що адвокатом Гамар В.І. здійснювалося представництво відповідача ОСОБА_1 на підставі договору правової допомоги від 03.01.2019 року. Витрати останнього на професійну правничу допомогу у даній справі складають 11 526 грн.. Отже, посилаючись на приписи статей 133, 137, 270 ЦПК України адвокат Гамар В.І., діючий від імені ОСОБА_2 , просить суд задовольнити вказані вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення суду (Т. 1, а. с. 104 - 105).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2020 року відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована безпідставністю вимог заяви адвоката Гамар В.І., діючого від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення суду, з огляду на відсутністьналежних та допустимих доказів оплати останнім послуг адвоката. Суд першої інстанції зазначає в оскаржуваній ухвалі про те, що матеріали справи не містять ані квитанцій про сплату послуг, ані платіжного доручення, що свідчило б про фактично понесені відповідачем витрати на правничу допомогу (Т. 1, а. с. 213 - 214).

В апеляційній скарзі адвокат Гамар В.І., діючий від імені ОСОБА_1 ,просить ухвалу суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішенняскасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Адвокат Гамар В.І., діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі посилається на те, що законодавець визначив умови оплати послуг адвоката за домовленістю сторін без обмежень щодо необхідності їх сплати до закінчення судового процесу, а отже судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі викладено помилковий висновок про необхідність відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма «Шаболат» заперечує проти апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Оскаржувану ухвалу просить залишити без змін. Вказує на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

З 11 червня 2020 року розгляд справи було відкладено на 09 липня 2020 року.

09.07.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява адвоката Гамар В.І., діючого від імені ОСОБА_1 , про відкладення, призначеного на 09.07.2020 року розгляду справи.

Апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Частинами першою - третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

14.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 9901/43/19, зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного документу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

Матеріалами справи, зокрема відомостями заяви про відкладення розгляду справи, не підтверджується наявність електронного цифрового підпису у вказаній заяві про відкладення розгляду справи. Крім того відміткою на вказаній заяві про відкладення розгляду справи підтверджується відсутність електронного цифрового підпису зазначеного електронного документу.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно, ордеру серії ОД №090979, представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 в суді здійснював адвокат Гамар В.І..

В судовому засіданні суду першої інстанції, що відбулося 28.03.2019 року представником відповідача адвокатом Гамар В.І. до матеріалів справи, серед іншого, було залучено попередній (орієнтований) розрахунок витрат. Із вказаними документами представник позивача ознайомлений, заперечень від нього не доходило.

В судовому засіданні суду першої інстанції, що відбувалося 19.09.2019 року представником відповідача - адвокатом Гамар В.І. усно було заявлено клопотання щодо вирішення питання про судові витрати.

Між тим, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначалось вище, у грудні 2018 року ТОВ «Агрофірма Шаболат» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агрофірма Шаболат» суму збитків в розмірі 4 186,75 грн. (Т. 1, а. с. 2 3).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 23 жовтня 2019 року в задоволенні вищезазначених позовних вимог ТОВ «Агрофірма Шаболат» відмовлено (Т.1, а. с. 98 103).

Між тим, постановою Одеського апеляційного суду від 22 червня 2020 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2019 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення.

Позов ТОВ «Агрофірма Шаболат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрофірма Шаболат» збитки у розмірі 4 186 грн. 75 коп..

Зобов`язано ТОВ «Агрофірма Шаболат» після здійснення відшкодування збитків передати ОСОБА_1 пошкоджені і замінені скло лобове, скло вітрове (2 шт.), фари (2 шт.), радіатор.

У задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрофірма Шаболат» до ОСОБА_2 відмовлено.

З огляду на задоволення апеляційним судом вимог вищевказаного позову до саме ОСОБА_1 , вбачаючи наведені вище приписи статті 141 ЦПК України, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення вимог заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки не мають наслідком задоволення апеляційної скарги.

Отже, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення без порушень діючого законодавства, відсутність підстав для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги адвоката Гамар В.І., діючого від імені ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 353, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення після її апеляційного перегляду.

Підстави касаційного оскарження вищевказаного судового рішення зазначені в ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гамар Валерія Івановича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2020 року про відмову в ухваленні додаткового рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 липня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе