Справа № 496/2855/20
Провадження № 2/496/1553/20
У Х В А Л А

28 липня 2020 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюком А.М. 08.06.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 795; 2) скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 26540004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210 від 08.06.2018 року, вчинений на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок загальною площею 284,7 м2, в тому числі житловою площею 117,6 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюком А.М. 08.06.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 798; 4) скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 26540101, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210 від 08.06.2018 року, вчинений на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0855 га, кадастровий номер: :03:001:0556, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

24.07.2020 року позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на житловий будинок загальною площею 284,7 м2, в тому числі житловою площею 117,6 м2, та земельну ділянку площею 0,0855 га, кадастровий номер: :03:001:0556, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві приватної власності ОСОБА_3 , згідно оспорюваних договорів купівлі-продажу від 08.06.2018 року, зареєстрованих в реєстрі за № 795 та № 798.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 батько позивача. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку загальною площею 284,7 м2, в тому числі житловою площею 117,6 м2, та земельної ділянки площею 0,0855 га, кадастровий номер: :03:001:0556, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 24.06.2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Зезика В.А. з заявою про прийняття спадщини, однак в усній формі їй було відмовлено, оскільки власником вищевказаного нерухомого майна є відповідач ОСОБА_3 . Так, 08.06.2018 року між її батьком ОСОБА_2 та відповідачем були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за зазначеною вище адресою, згідно умов яких, ОСОБА_4 купує у її батька ОСОБА_2 зазначене нерухоме майно за 290000 грн., з яких частину суми у розмірі 269000 грн. ОСОБА_3 повинен був перерахувати на картковий рахунок її батька ОСОБА_2 , відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» в день посвідчення вищевказаних договорів купівлі-продажу, але до моменту їх підписання, а решту суми 21000 грн. ОСОБА_3 зобов`язався передати готівкою одразу після посвідчення вказаних правочинів. На підтвердження перерахування вищевказаної суми на банківський рахунок її батька, відповідач надав нотаріусу платіжне доручення № 3 ПАТ «Банк Восток» від 08.06.2018 року, згідно якого відповідач нібито повністю перерахував грошові кошти у розмірі 269000 грн. Однак, ніяких коштів на рахунок її батька ОСОБА_2 не надходило, рахунок у ПАТ «Банк Восток» останній не відкривав. Згодом, з`ясував, що відповідач ОСОБА_3 ввів в оману її батька та не виконав умови договорів купівлі-продажу, не сплатив обумовлену суму грошових коштів, ОСОБА_2 протягом півтора року намагався отримати свої кошти, однак відповідач постійно ігнорував ОСОБА_2 до самого дня його смерті. Також вказує, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить вищевказаний житловий будинок і земельна ділянка, і він може в будь-який час розпорядитися ними на власний розсуд. В той же час, у випадку задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 може відчужити житловий будинок і земельну ділянку на користь третіх осіб, що призведе до ускладнення щодо виконання рішення суду чи взагалі його невиконання у разі задоволення позову, у зв`язку з чим вважає, що виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане нерухоме майно.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що предметом спору є визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на зазначені об`єкти нерухомого майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 216451071 від 15.07.2020 року ОСОБА_5 належить на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 284,7 м2, в тому числі житловою площею 117,6 м2, та земельна ділянка площею 0,0855 га, кадастровий номер: :03:001:0556, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договорів купівлі-продажу, виданих 08.06.2018 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюком А.М., зареєстрованих в реєстрі за № 795 та № 798.

Вартість житлового будинку складає 268233,86 грн., земельної ділянки - 20999 грн., які відповідач ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_2 повністю до підписання договорів купівлі-продажу, що заначено у договорах купівлі-продажу від 08.06.2018 року.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи те, що позивачем надано відомості про належність нерухомого майна відповідачу, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Що стосується заходів зустрічного забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною 3 статті 154 ЦПК України передбачено вичерпний перелік випадків, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, а саме, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Судом встановлено, що єдиним збитком відповідача, який може бути спричинений забезпеченням позову, є неможливість відчуження житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим зустрічне забезпечення в даному випадку є недоцільним.

Крім того, суд бере до уваги те, що позивач має зареєстроване місце проживання в Україні. Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачеві, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові, тобто відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 150, 151, 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок загальною площею 284,7 м2, в тому числі житловою площею 117,6 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0855 га, кадастровий номер: :03:001:0556, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвалу для виконання направити до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 67602, м. Біляївка, вул. Заводська, 19 Одеської області та ОСОБА_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 28 липня 2020 року.

Суддя О.І. Трушина