ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/687/20
Провадження №2-о/477/39/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань - Бітюковою С.В.,

за участю: заявниці - ОСОБА_1 , її представника - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - не з`явився,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області, про встановлення юридичного факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій вказувала про наступне.

Вона є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батько - ІНФОРМАЦІЯ_2 і після їх смерті відкрилася спадщина.

На час смерті з матір`ю проживав батько, який прийняв спадщини, але на час його смерті з ним офіційно зареєстровано осіб не було, хоча вона фактично проживала з померлим і таким чином вважає, що прийняла спадщину після його смерті.

Проте, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини вона отримала відмову, оскільки не підтвердила факт прийняття спадщини, тобто факт постійного проживання зі спадкодавцем.

Вказуючи, що вона фактично проживала з померлим на час його смерті, оскільки з 2010 року доглядала за ним, тому просила встановити в судовому порядку факт проживання з померлим протягом останніх п`яти років.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі і не заперечував проти її задоволення.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, в межах поданої заяви та на підставі наданих доказів, дійшов до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Воскресенське Вітовського району Миколаївської області померла ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв її чоловік ОСОБА_4 , який постійно проживав з нею на час смерті (ст.ст. 1268-1270 ЦК України).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер і після його смерті також відкрилася спадщина.

Як визначено положеннями ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На час його смерті з ним ніхто зареєстрований не був.

На звернення заявниці ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вітовського нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. вона отримала постанову від 05 листопада 2019 року про відмову у видачі свідоцтва на спадщину після смерті ОСОБА_4 через те, що не представила докази прийняття спадщини. Оскільки заяви нотаріусу про прийняття спадщини на протязі шести місяців після її відкриття вона не подала, то їй необхідно підтвердити факт постійного проживання з померлим спадкодавцем на час відкриття спадщини (час смерті спадкодавця).

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

В ч. 1 ст. 315 цього ж Кодексу визначено які суд розглядає факти, що мають юридичне значення суд розглядає, однак цей перелік не є обмежений, що передбачено ч. 2 цієї статті: у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто факт прийняття спадщини шляхом підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті також має юридичне значення і може бути встановлений у судовому порядку

Допитані у судовому засіданні як свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили посилання заявниці, що вона, хоча й була зареєстрована в м. Миколаєві, однак останні роки проживала постійно з батьком в АДРЕСА_1 ). Вона доглядала за ним, вела господарство, готувала їжу та ін. до самої його смерті.

Слід відмітити, що на підтвердження цього факту непрямим чином вказує і та обставина, що будинок за цією адресою належить заявниці на праві приватної власності.

Таким чином, за встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При цьому суд вважає, що заявниці, яка відноситься до спадкоємців першої черги за законом, для вирішення подальших питань з оформлення спадщини в нотаріальному порядку, достатньо підтвердити факт постійного проживання з померлим спадкодавцем, і прохання, яке вона виписала в своїй заяві про наобхідність встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на протязі останніх п`яти років суд вважає надлишковим, так як встановлення такого факту доречно для спадкоємців за законом, четвертої черги спадкування, визначених ст. 1264 ЦК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала зі своїм батьком ОСОБА_4 на час його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня складання його повного тексту та з врахуванням положень п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України щодо зупинення строків оскарження на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину, її повний текст рішення складено на 20 липня 2002 року.

Суддя Р.В. Козаченко