Справа № 727/4373/20
Провадження № 2/727/1063/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судового засідання Ільчук М.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Чернівецької міської ради (місце знаходження: м.Чернівці площа Центральна, 1) про визнання права власності на спадкове майно, ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка нотаріально оформила заповіт, яким належну їй квартиру загальною площею 28, 5 кв.м. та житловою площею 14,8 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_1 .

Вартість спадкового майна відповідно до звіту про оцінку майна №200520-001 від 20.05.2020 року становить 260145 гривень.

Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, державний нотаріус Назарчук Г.Я., за заявою ОСОБА_1 зареєстровано спадкова справа у спадковому реєстрі за №64560979, номер справи нотаріуса 446/2019.

Рішенням від 23.03.2020 року Новоселицького районного суду Чернівецької області по справі №720/2328/19 встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на час смерті.

Вказує, щ о ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом у померлої ОСОБА_2 не має.

Ухвалою суду від 29.05.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Від позивача до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач, представник Чернівецької міської ради про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги визнали, не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав.

У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Судом, належними доказами по справі встановлено, що що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка нотаріально оформила заповіт, яким належну їй квартиру загальною площею 28, 5 кв.м. та житловою площею 14,8 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_1 .

Вартість спадкового майна відповідно до звіту про оцінку майна №200520-001 від 20.05.2020 року становить 260145 гривень.

Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, державний нотаріус Назарчук Г.Я., за заявою ОСОБА_1 зареєстровано спадкова справа у спадковому реєстрі за №64560979, номер справи нотаріуса 446/2019.

Рішенням від 23.03.2020 року Новоселицького районного суду Чернівецької області по справі №720/2328/19 встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на час смерті.

ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом у померлої ОСОБА_2 не має..

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Крім того, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, згідно ст. 1220 ч.1 ЦК України.

У відповідності до ст. 1216 ч. 1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1221 ЦК України, визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Спадкоємець - позивач ОСОБА_1 зверталась з письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки не було подано державній нотаріальній конторі належним чином оформлені оригінальні документи, що підтверджують належність права власності спадкодавцю ОСОБА_2 на вказане вище спадкове майно, та документи, які підтверджують їх державну реєстрацію права власності, які є необхідним для вчинення нотаріальної дії, і що вчинення такої нотаріальної дії без таких документів суперечить законодавству . (а.с.14).

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину (п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 ).

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, судом встановлено, що спадкоємець позивачка ОСОБА_3 за законом, в установлений строк для прийняття спадщини, подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.18-19).

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємиця після померлої ОСОБА_4 не може оформити спадщину за відсутністю правовстановлючих документів, а тому слід визнати в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на майно, а саме квартиру загальною площею 28, 5 кв.м. та житловою площею 14,8 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 .

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 321, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України; ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на квартиру, загальною площею 28,5 кв.м. та житловою площею 14,8 кв.м., вартістю 160145 грн., що розташована в АДРЕСА_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені вище процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 25.06.2020 року.

Суддя Слободян Г.М.