____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/103/20
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

23.07.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

представника скаржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника суб`єкта оскарження Першого Малиновського ВДВС Яцків І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу боржника ОСОБА_4 , за участю суб`єкта оскарження Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії та постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуб Катерини Олександрівни,

В С Т А Н О В И В :

09 червеня 2020 року скаржник звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить: поновити ОСОБА_4 строк для звернення до суду з даною скаргою. Визнати дії державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного межрегіонального управління міністерства юстиції в м. Одесі Чуб Катерини Олександрівни по винесенню Постанови від 03.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами по ВП 41763759 неправомірними. Скасувати Постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного межрегіонального управління міністерства юстиції в м.Одесі Чуб Катерини Олександрівни від 03.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами по ВП 41763759 неправомірними

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.02.2020 року в рамках ВП 41763759 було винесено Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Зазначеною Постановою було заборонено йому, ОСОБА_4 , керувати транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-4650/09, виданого 08.06.2010 року.

Підставою такого рішення слугувала наявність заборгованості зі сплаті аліментів, сукупний розмір якої відповідно до розрахунку від 03.02.2020 року за період з 22.06.2009 по 01.02.2020 в сумі 233 803.07 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Боржник не згоден з зазначеною Постановою державного виконавця з огляду на те, що він не ухиляється від сплати аліментів. Зазначає, що з березня по листопад 2018 року стягнення проводилось за рахунок відрахувань з заробітної плати. Наразі він є особою з інвалідністю 2 групи та отримує державі соціальну допомогу, 50% якої перераховує в рахунок сплати аліментів.

Зазначає, що позбавлення можливості керування транспортними засобами також позбавляє його можливості заробити додаткові кошти, оскільки, маючи водійські права на право керування легковими транспортними засобами, він має змогу іноді брати машину у друзів для здійснення перевезення матеріалів для ремонту, оскільки наразі підробляє саме виконанням ремонтних робіт.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_1 скаргу підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Представник стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та суб`єкта оскарження Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцків Ірина Ігорівна у задоволенні скарги просили відмовити, вказуючи на її необґрунтованість та безпідставність.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-4650/09 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на дітей та утримання дружини.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 липня 2009 року визнано мирову угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , згідно якої: ОСОБА_4 зобов`язується сплачувати ОСОБА_5 аліменти на неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до його повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 22 червня 2009 року. ОСОБА_5 відмовляється від позову про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на неї та дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, ухвалою суду від 21 квітня 2010 року роз`яснено, що згідно з ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 липня 2009 року підлягає стягненню з ОСОБА_4 , 1983 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_5 на неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 22 червня 2009 року.

На підставі виконавчого листа № 2-4650/09, виданого 08 серпня 2010 року, Першим Малиновським ВДВС було відкрито виконавче провадження № 41763759.

Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуб Катерини Олександрівни від 03 лютого 2020 року у вказаному виконавчому провадженні встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, наданих представником особи, дії якої оскаржуються, загальний розмір нарахованих аліментів станом на 01 липня 2020 року становить 241 403, 07 гривень, що вочевидь значно перевищує сукупний розмір платежів за чотири місяці.

Суд встановив, що дії державного виконавця щодо застосування до боржника обмежень відповідають вимогам закону; оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, відповідає загальній меті обов`язковості судового рішення, цілям виконавчого провадження, інтересам стягувача на повне і належне виконання судового рішення, а також відповідають інтересам дітей, захищеним судовим рішенням.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Мотивуючи свою незгоду з діями державного виконавця та винесеною постановою скаржник вказує, що наразі він є особою з інвалідністю 2 групи та отримує державі соціальну допомогу, 50% якої перераховує в рахунок сплати аліментів. А також позбавлення можливості керування транспортними засобами також позбавляє його можливості заробити додаткові кошти, оскільки наразі підробляє саме виконанням ремонтних робіт.

Проте, вказані доводи скаржника, як на підставу задоволення вимог скарги, суд прийняти до уваги не може, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Будь-яких доказів на підтвердження свої доводів та неправомірності дій державного виконавця суду скаржником надано не було.

Разом з тим, суд вважає, що скаржник не позбавлений права звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються, за наявності умов, передбачених ст.192 Сімейного Кодексу.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість вимог, викладених у скарзі, та відсутність правових підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги

Керуючись ст. ст. 13, 18, 77, 81, 260, 268, 273, 352, 354-356, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_4 , за участю суб`єкта оскарження Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії та постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуб Катерини Олександрівни відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду у м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.