Справа № 165/3332/19 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О. Р.
Провадження № 22-ц/802/613/20 Категорія: 66 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т. С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позвача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні прав власника житла шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні прав власника житла шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що він є власником будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.10.2004 року.

Позивач, крім того, зазначав, що у цьому житловому будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 , із якою він перебував у фактичних шлюбних відносинах. На даний час жодних стосунків із відповідачкою не підтримує, вона змінила своє місце проживання. Він, як власник будинку, сплачує за комунальні послуги, несе всі витрати по утриманню будинку, а те, що відповідачка зареєстрована у його будинку, обмежує його право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, в тому числі, отримувати житлову субсидію.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд усунути йому перешкоди у користуванні жилим будинком шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим будинком.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 11 березня 2020 року року позов задоволено.

Постановлено усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власника житла та визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішення, відповідачка ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на це рішення, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду із-за порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в позові ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили та просили скаргу відповідачки залишити без задоволення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у її відсутності. Відповідачка за зазначеною нею адресою судові повістки про виклик в судове засідання не отримувала, в зв`язку з чим ОСОБА_3 була повідомлена про дату і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-порталі судової влади, як цього вимагає стаття 128 ЦПК України.

Апеляційну скаргу відповідачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 (а. с.5,7).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживав спільно із відповідачкою ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_2 .

При цьому відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована у будинку, власником якого є позивач в даній справі - ОСОБА_1 , що підтверджується записом у будинковій книзі (а. с. 5-6).

ОСОБА_1 , як власник нерухомого майна, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач як власник житла має право розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження ним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , відповідачка не є ні власником цього будинку, ні членом сім`ї позивача, вона лише зареєстрована у зазначеному житловому будинку, чим перешкоджає позивачу ОСОБА_1 як власнику нерухомого майна у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, позивач як власник житлового будинку вправі вимагати усунути йому перешкоди у користуванні і розпорядженні своїм майном шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги відповідачки не впливають на правильність постановленого судового рішення, оскільки ОСОБА_3 не надала суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які вона посилається у своїй апеляційній скарзі.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 березня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді