Ухвала

21 липня 2020 року

м. Київ

справа № 496/967/16-ц

провадження № 61-9820ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна, за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про стягнення вартості безпідставно набутого майна, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 95 092,75 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , КП «БТІ» Одеської міської радипро стягнення вартості безпідставно набутого майна, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 95 092,75 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В частині позовних вимог про зобов`язання КП «БТІ» Одеської міської ради, внесено інформацію про те, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в технічному паспорті від 16 січня 2014 року, відкоректованому 21 серпня 2015 року, така мала архітектурна споруда, як вбиральня під літ. «Б» з розряду «самочинне будівництво» перейшла в статус тимчасової споруди, такої як тротуар, паркан, цистерна, які обслуговують основу споруду-будинок, тому на даний момент споруда «вбиральня» не відображається «самочинним будівництвом», про стягнення з КП «БТІ» Одеської міської радина користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 156 552,25 грн, про повернення ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 52 184,75 грн в якості компенсації витрачених грошових коштів на будівництво, безпідставно стягнутих з неї на користь ОСОБА_3 на підставі частини першої статті 1212, частини другої статті 1213 ЦК України, відмовлено.

У липні 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подано касаційні скарги, в яких заявники просять скасувати оскаржувані судові рішення в частині часткового задоволення вимог.

Також, заявники порушують питання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що заявники отримали копію постанови суду апеляційної інстанції 30 травня 2020 року, про що доказів не надають.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушеннямстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала,

не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Крім того, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,не відповідають зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявники узагальнено посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 травня 2020 року, залишити без руху і надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова