Справа № 2-7137/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шаренко С.Л.,

при секретарі Мельник В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Харкові заяву стягувача ОСОБА_1 про зняття арешту, накладеного підчас виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Стягувач ОСОБА_2 вернулась до суду з заявою, в якій просить зняти арешт з майна ОСОБА_3 у зв`язку з його смертю.

В обґрунтування заяви про скасування арешту зазначила, що Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харків Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) наклав арешт на майно ОСОБА_4 при примусовому виконанні (ВП № 28038002) з виконавчого листа № 2-7137/10/2006 який виданий 29.07.2001 Київським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення повноліття по 700 грн. щомісячно починаючи з 26.08.2010 року. 13.05.2019 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 28038002, однак арешт з майна не скасовано. На її заяву до державного виконавця з проханням скасувати арешт, їй роз`яснено право на звернення до суду.

В судове засідання заявник не з`явилась, причину не явки суду не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2010 р. по справі № 2-7137/10/06 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24.12.2010 рішення Київського районного суду міста Харкова від 18.11.2010 змінено, та зменшено розмір аліментів з 1000 грн. на 700 грн.

Вказане рішення пред`явлено до виконання та постановою державного виконавця від 13.05.2019 закінчено виконавче провадження, я зв`язку зі смертю боржника.

Відповідно до відповіді начальника міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах у м. Харкові Купріянової А. 13.05.2019 щодо заяви про знання арешту, зазначено, що виконавче провадження закінчено. Також роз`яснено, що згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом.

Наведені в заяві доводи не є підставою для зняття арешту, враховуючи наступне.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна(коштів)боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Однак, заявник звертається до суду з заявою, лише щодо зняття арешту, визнати право власності на вказане майно не просить, а також доводів та доказів, що вказане майно може належить їй, а не боржнику, суду не надала. Крім того, відповідно до додатків, які заявник додала до своєї заяви, вбачається, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 , в той час, які відповідно до рішення суду від 26.08.2010 у справі № 2-7137/10/06 вбачається, що сторони перебували в шлюбі з 29.06.2000 по 08.09.2008.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини зазначені в ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на особу, яка звернулась із заявою до суду, що встановлено ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України.

В заяві стягувача не наведені передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту виконавцем, або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Заявник ОСОБА_2 не довела, що накладенням арешту на майно, які належали боржнику ОСОБА_7 , порушуються її права, свободи чи законні інтереси.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що заявник ОСОБА_2 не надала доказів, підтверджуючих наявність підстав для зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 , не довела неправомірності дій державних виконавців при накладенні арешту, судом не вбачається підстав для задоволення заяви та зняття арешту з майна боржника.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 13, 81, 258-260, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ С.Л. Шаренко