Постанова

Іменем України

30 липня 2020 року

м. Київ

справа № 755/13782/15-ц

провадження № 61-4835св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

стягувач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року в складі судді: Виниченко Л. М., та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року в складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Саліхова В. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У квітні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінресурс») звернулося з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що 23 вересня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На виконання рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва було задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 276 302,75 грн. та витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом в розмірі 3 13,03 грн, а також судового збору в розмірі 243,60 грн. Вказані виконавчі листи перебувають на виконанні у Центральному ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, де 02.11.2015 було відкрито виконавчі провадження.

31 липня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Укрфінресурс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Укрфінресурс» перейшло право вимоги до боржників за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , та договір про відступлення прав за договором застави.

ТОВ «ФК «Укрфінресурс» просило замінити сторону стягувача у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів № 755/13782/15-ц, де боржником являється ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року заяву ТОВ «ФК «Укрфінресурс» задоволено.

Замінено сторону стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на стягувача ТОВ «ФК «Укрфінресурс» у виконавчому провадженні № 49229284 з примусового виконання виконавчого листа № 755/13782/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредитному договору у розмірі 276 302,75 грн та виконавчому провадженні № 49228606 з примусового виконання виконавчого листа № 755/13782/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судового збору у розмірі 243,60 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представник заявника та заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду заяви, про причини неявки суд не повідомили. Верховним Судом України у постанові від 20 листопада 2013 року висловлена правова позиція у справі № 6-122цс13 у якій зазначено про те, що заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимог (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Відповідно до статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Вимоги підлягають задоволенню, так як знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до визнання недійсними та нікчемними укладених договорів кредиту, застави та відступлення права вимоги, а тому не впливають на законність та обґрунтованість висновку суду про заміну сторони виконавчого провадження. Вимоги заявника, яким надана оцінка судом першої інстанції ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та фактичних обставинах справи. Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Апеляційним судом встановлено, що судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують.

При відхиленні доводів апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи апеляційний суд вказав, що наявні матеріали справи на час розгляду судом заяви не містили іншої адреси її реєстрації чи проживання, окрім: АДРЕСА_1 .

Аргументи учасників справи

У березні 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просить оскаржені рішення скасувати і постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви. При цьому, посилалася на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що вказівка судом першої інстанції у протоколі судового засідання від 01 липня 2019 року та в оскарженій ухвалі суду першої інстанції про належне повідомлення сторін, зокрема ОСОБА_1 щодо розгляду даної справи не відповідає дійсності та свідчить про відсутність судочинства при розгляді даної справи і порушення принципів верховенства права. Матеріали даної справи не містять жодних відомостей та належних доказів щодо надіслання судом поштового відправлення рекомендованим листом та його отримання адресатом-отримувачем або повернення такого назад до суду.

У червні 2020 року ТОВ «ФК «Укрфінресурс» через представника Божко Д. О. направило відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін. Відзив мотивований безпідставністю та необґрунтованістю доводів касаційної скарги. Вказує, що ОСОБА_1 не повідомляла ПАТ «Укрсоцбанк» про зміну адреси свого проживання, що в свою чергу призвело до того, що під час судового розгляду судові повістки надсилались за єдиною відомою, суду та стягувачу, адресою, а саме: м. Черкаси, вул. Р. Люксембург, буд. 87. Такі аргументи Касатора підтверджує факт того, що ОСОБА_1 жодним чином не цікавилась про стан своїх майнових прав, які виникли після укладання кредитного договору № 895/06-034-112 від 12 березня 2007 року. Касатор сама винна у свої необізнаності про судові процеси та виконавчі провадження, оскільки Касатор, належним чином не повідомляла Банк про зміну свої адреси реєстрації.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

В ухвалі Верховного Суду від 19 травня 2020 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Згідно частини шостої та сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

В матеріалах справи міститься судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 на судове засідання призначене на 01 липня 2019 року о 15.50 год (а. с. 58, том 1). Даних про отримання ОСОБА_1 повістки про судове засідання 01 липня 2019 року матеріали не містять.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Аналіз апеляційної скарги ОСОБА_1 свідчить, що в апеляційній скарзі (а. с. 141, том 1) вказувалося про неповідомлення судом першої інстанції ОСОБА_1 про судове засідання 01 липня 2019 року.

Проте суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

У частині четвертій статті 411 ЦПК України закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржена постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року скасувати.

Передати справу № 755/13782/15-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук