Справа № 219/119/20
Провадження № 2/219/1213/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Романченка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі частини НОМЕР_1 ,
встановив:
Позивач - Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), у якій просить стягнути з відповідача суму збитків державі в розмірі 14 409,07 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у засідання жодного разу не з`явився, хоча повідомлений належним чином про дату час проведення судового засідання, письмову заяву по суті не надав.
Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК) у редакції, чинній на час розгляду справи передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 ст. 19 ЦПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно пункту 17 частини 1 ст. 4 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Частиною 4 ст. 5 КАС передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.
Як на підставу вимог позивач у позовні заяві посилався на те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 м. Бахмут Донецької області на посаді командира роти радіаційного хімічного біологічного захисту і наказом командира військової частини полтьвоа пошита В2970 (по стройовій частині) № 208 від 12.07.2016 року звільнений з лав Збройних Сил України.
Під час проведення службового розслідування у ВЧ НОМЕР_2 в грудні 2016 року встановлено, що відповідно до результатів внутрішньо фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово - господарської діяльності військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , за період з 01.11.2015 по 01.08.2016, виявлено переплати грошового забезпечення та підйомної допомоги у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 на загальну суму 2382233,93 грн., а саме, грошове забезпечення 1698203,92 грн., підйомна допомога 1260,56 грн., податок з доходів фізичних осіб - 303906,99 грн., єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 378862, 46 грн. В ході контрольного заходу військовою частиною - польова пошта НОМЕР_2 було відшкодовано переплати на загальну суму 242059,04 грн. шляхом зменшення нарахувань грошового забезпечення на суму 172786,27 грн., податку з доходів фізичних осіб на суму 31051,70 грн. та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 38221,07 грн. Тобто, залишок невідшкодованих переплат грошового забезпечення на час проведення службового розслідування складає 1367044,08 грн. (з податком з доходів фізичних осіб та єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає - 1913861,71 грн.). Проте, через безконтрольність за обліком особового складу з боку капітана ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки командира роти радіаційного хімічного біологічного захисту, у зв`язку з не поданням ним рапорту командиру військової частини польова пошта НОМЕР_2 для прийняття рішення щодо зняття з грошового забезпечення та позбавлення премії військовослужбовців батальйону, які самовільно залишити військову, встановлено переплата грошового забезпечення, внаслідок чого була заподіяна пряма дійсна шкода державі на загальну суму14 409,07 грн.

Позивач зазначає, що підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР.
Згідно з пунктами 1-3 зазначеного Положення воно визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Отже, у цій справі позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи - військовослужбовця про стягнення майнової шкоди (збитків), завданої ним державі під час проходження військової, тобто публічної служби.
З огляду на вищезазначені вимоги закону вказаний спір про стягнення майнової шкоди, завданої військовослужбовцем державі під час проходження військової служби, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби.
Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила у постанові від 22 січня 2020 року у справі №813/1045/18, згідно якої у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Оскільки, у цій справі позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи - військовослужбовця про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби, спір з приводу відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, є публічно правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що провадженні у справі підлягає закриттю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 ст. 255 ЦПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК слід роз`яснити позивачеві, що розгляд справи, згідно положень ст. ст. 19, 26 КАС України, віднесено до юрисдикції Сумського окружного адміністративного суду, оскільки місцем проживання відповідача є с. Реутинці Кролевецького району Сумської області.
Керуючись ст. ст. 142, 255, 256, 259-261 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд
постановив:
провадження у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі частини НОМЕР_1 , закрити.
Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Сумського окружного адміністративного суду.
Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 право на звернення до суду з клопотанням про повернення з державного бюджету сплаченого судового збору у відповідності до положень п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354 (строк на апеляційне оскарження), 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Н.М. Погрібна