Справа № 219/3607/17
Провадження № 2/219/1530/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до відповідача - ОСОБА_2 ,

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

I.Стислий виклад позиції учасників справи

1.Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк, Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18 грудня 2012 року (далі - Кредитний договір) в розмірі 49 150,82 грн.

2.Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 грудня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, Відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, у зв`язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість перед Банком, що станом на 31 січня 2017 року становить 49 150,82 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 3887,37 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 38 996,74 грн, заборгованості за комісією та пенею в сумі 3450 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова в сумі 2316, 71грн, а також стягнути витрати зі сплаті судового збору у розмірі 1 600 грн.

3.Представник відповідача у відзиві на позов проти позовних вимог заперечував. Зазначив, що матеріали справи не містить підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг Умов відповідачка дійсно розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил падання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені та штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того стверджує, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливістю вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредит) фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) та. зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15). Тому підстави для стягнення заборгованості по процентах відсутні. Також представник зазначив, що оскільки позивачем пропущено строк позовної давності до вимог про стягнення пені, то просить застосувати строки позовної давності до цих вимог та відмовити у їх задоволенні. Крім того, представник відповідача стверджує, що оскільки договір, укладений між сторонами, є договором споживчого кредитування, то, оскільки позивач не направляв відповідачці досудову вимог я то передбачено положеннями ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, що діяла на стан укладення договору, то у Банку відсутнє право вимагати сплати заборгованості за цим договором.

4.Представник позивач у відповіді на відзив заперечував проти доводів відповідача та зазначив, що вимоги Банку є обґрунтованими, а відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачка користувалась кредитними коштами, розрахунок заборгованості нею не спростований. Крім того, представник відповідача стверджує, що кредитний договір не є споживчим, оскільки грошові кошти надавалися не на придбання продукції. Також позивач вказує, що пеня та штрафи нараховувались правомірно згідно умов договору (Умов та Правил надання банківських послуг), розмір пені змінювався наказами СП-2013-6500941 від 28 січня 2013 року та СП-2013-6776448 від 19 вересня 2013 року, а строки позовної давності не спливли зважаючи на те, що строк дії картки - до останнього дня 10.2016 року, тоді як Банк звернувся з позовом до суду 29 березня 2017 року.

II.Процесуальні дії у справі

5.23 червня 2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було винесено заочне рішення у цивільній справі № 219/3607/17, яким задоволено частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

6.30 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування заочного рішення у цивільній справі № 219/3607/17.

7.12 лютого 2020 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області заяву про скасування заочного рішення у цивільній справі № 219/3607/17 задоволено. Заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2017 року у цивільній справі № 219/3607/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 10 березня 2020 року.

8.Ухвалами суду від 10 березня 2020 року, 30 березня 2020 року та 28 квітня 2020 року судовий розгляд справи відкладався за клопотанням сторін та у зв`язку з нявкою сторін.

III.Заяви, клопотання

9.Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити.

10.Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 3887,37 грн не заперечував , вважає їх обґрунтованими та законними, в іншій частині вважає позов необґрунтованим з підстав, що викладені у відзиві, і просив відмовити у їх задоволенні.

IV.Установлені судом фактичні обставини

11.18 грудня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого Відповідач отримала кредит у розмірі 4000, 00 грн шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

12.У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

13.До матеріалів справи Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

14.Відповідно до довідки Банку №30.1.0.0/2-20170331/0464 від 05 березня 2020 року ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від 18 грудня 2012 року отримала картку № НОМЕР_1 зі строком дії - 10.2016 року.

15.Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 31 січня 2017 року становить 49 150,82 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 3887,37 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 38 996,74 грн, заборгованості за комісією та пенею в сумі 3450 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова в сумі 2316, 71грн.

V.Оцінка суду

А. Відносно вимог про стягнення заборгованості за тілом кредитом

16.Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

17.Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

18.Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК).

19.Відповідно до ст. 629 ЦК, договір є обов`язковим для виконання сторонами та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК).

20.За положеннями ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

21.Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі 4000, 00, що відповідачем по суті не заперечувалось.

22.Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості станом на 31 січня 2017 року за кредитним договором б/н від 18 грудня 2012 року.

23.У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 31 січня 2017 року має заборгованість за тілом кредиту в сумі 3887,37 грн і цей факт визнаний відповідачем.

24.Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, ураховуючи визнання позову відповідачем в цій частині, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню, а з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 3887,37 грн.

Б. Відносно вимог про стягнення процентів за користування кредитом та неустойки

25.Крім того, Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , просив суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 38 996,74 грн, заборгованості за комісією та пенею в сумі 3450 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова в сумі 2316, 71грн

26.Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

27.За змістом статті 1056-1 ЦК в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

28.За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

29.Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) зробила висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

30.Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

31.Судом також установлено, що при зверненні до суду позивачем долучено до позовної заяви копію Умов та Правил, які не містять підпису позичальника, якими передбачено, що клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки і їх розмір, комісію та неустойку (штраф, пеню), передбачені цими Умовам.

32.Відповідач у заяві по суті спору категорично заперечувала, що підписувала та погоджувала Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем і на які він постилається у позовній заяві.

33.За приписами ст.81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

34.За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

35.З огляду на викладене вимоги в цій частині необґрунтовані, не доведені належним чином та задоволенню не підлягають.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

36.Судові витрати підлягають покладенню на сторін пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 141 ЦПК.

З огляду на викладене, керуючись статтями 5, 10, 13, 141, 158, 259, 263-265 ЦПК, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

2. Стягнути зі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р/р НОМЕР_3 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 18 грудня 2012 року за тілом кредиту в сумі 3887,37 грн.

3. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 38 996,74 грн, заборгованості за комісією та пенею в сумі 3450 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова в сумі 2316,71 грн за кредитним договором б/н від 18 грудня 2012 року відмовити.

4. Стягнути зі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 50, р/р НОМЕР_3 , МФО 305299, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 126, 55 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24 липня 2020 року.

Головуючий суддя Т.В. Давидовська

24.07.2020