УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , особи, які можуть набути статус відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та третьої особи - ОСОБА_5 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

установив:

ОСОБА_1 15.07.2020 року звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

За вимогами заяви ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірні 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування частини квартири від 06.09.2006 року, та заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь які дії спрямовані на відчуження належної їй 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , а також передавати спірне майно в іпотеку чи закладати в заставу.

Заяву мотивує тим, що вона намір подати позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про визнання договору дарування частини квартири удаваним, визнання договору дарування договором купівлі-продажу та переведення прав і обов`язків покупця.

Вказує, що право власності на спірну частину квартири неодноразово змінювалося та на даний час спірна 19/100 частка квартири АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_4 .

Також зазначає, що на її думку, за час поки вона буде відновлювати належне їй право на переведення на неї прав та обов`язків покупця, ОСОБА_4 може відчужити спірну частину квартири, що унеможливить виконання рішення суду.

Вивчивши заяву з додатками встановлено наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про можливість задоволення вимог заяви, суд звертає увагу на наступне.

Заявник у поданій заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_4 , та заборонити останній вчиняти дії спрямовані на відчуження, передачу в іпотеку, заставу належних їй 19/100 частин вказаної квартири.

На підтвердження належності 19/100 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 до заяви додано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Так, зі змісту вищевказаної довідки № 216300324 від 14.07.2020 року убачається, що відомості сформовані відносно фізичної особи ОСОБА_4 та нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , натомість зі змісту довідки неможливо встановити власника квартири АДРЕСА_1 , або ж її частини. Також надана довідка не містить інформації щодо підстав набуття права власності на вказану квартиру жодною фізичною особою.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заявником до заяви не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на дату звернення із заявою до суду майно на яке заявник просить накласти арешт, належить на праві власності саме ОСОБА_4 , суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку квартири та заборони вчиняти певні дії одному із потенційних учасників судового розгляду щодо якого має намір заявник ініціювати позов, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення вищевказаних позовних вимог ОСОБА_1 до визначеного нею кола відповідачів, вимоги заяви задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7, 149, 150, 153, 353 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , особи, які можуть набути статус відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та третьої особи - ОСОБА_5 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Виниченко Л.М.