Справа № 206/571/20
Провадження № 2/206/452/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

представника позивачів ОСОБА_1

позивачів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника третьої особи Переверзева І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін АП!», третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 про захист прав споживачів, -

І. Стислий виклад позиції позивачів, представника позивачів, представника відповідача та представника третьої особи.

Позивачі звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін АП!», третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , що діяла від імені та за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін АП!» та ОСОБА_2 , яка діяла за усним дорученням від імені інших туристів, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_7 було укладено договір про надання туристичних послуг № 19469 від 01.11.2019 (далі - Договір), за умовами якого Турагент зобов`язався відповідно до заявки Туриста на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг, а Турист зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити їх. Відповідно до Замовлення (додаток №1 до Договору) та істотних умов, які визначені в пп. 3 п. 2.1. було визначено готель «Sharm Grand Plaza Resort 5*». 01.11.2019 позивачами було здійснено 100% оплату вартості туристичних послуг у розмірі 46282,00 грн. 19.11.2019, фактично на передодні поїздки Турагентом позивачам було надано ваучер, проте без їх згоди в порушення п. 4.18, 4.19 Договору та ст. 20 Закону України «Про туризм» позивачам не було повідомлено про зміну істотних умов договору та позивачі вважала, що готель який зазначено в ваучері « ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ex. Crowna Plaza Resort) є саме тим готелем, який зазначено в замовлені та істотних умовах Договору - «Sharm Grand Plaza Resort 5*», так як їхні назви є схожими. 22.11.2019 по прибуттю позивачів до готелю «Sharm Plaza (Ex. Crowna Plaza Resort), ними було виявлено, що він не відповідає готелю «Sharm Grand Plaza Resort 5*», який було погоджено в замовлені та визначено істотними умовами Договору. Отже, з вини відповідача, у нічний час з малолітньою дитиною та в чужій країні вони постали перед вибором: вулиця або готель без належних умов проживання. З самого ранку, в той же день, невідкладно позивачами було повідомлено Турагента про відповідні істотні недоліки, однак Турагент продовжував запевняти, що це саме той готель, який визначено в замовлені та договорі, отже фактично продовжував надалі вводити їх в оману та не запропонував вжити необхідних заходів для їх усунення, у зв`язку з чим позивачі були вимушені отримувати послугу, яка їх не влаштовує по якості, так як ті умови в яких вони опинилися призвели до того, що відпочинок був зіпсований, дитина усі дні перебувала в істериці, тривожному стані, оскільки її довгоочікувана перша подорож перетворилася на суцільний жах, який не відповідав передбаченим Договором умовам, що значним чином спричинило позивачам матеріальну та моральну шкоду. За час перебування в Єгипті відповідачем та третьою особою не було забезпечено явку уповноваженого представника для вирішення проблемного питання, що унеможливило складання актів, із зазначенням претензій, як це передбачено умовами договору. Останніми було поставлено позивачів в такі умови, що вони повинні були обрати між тим щоб заселитись у готель, який не відповідав істотній умові Договору або залишитись посеред ночі в іншій країні з малолітньою дитиною на вулиці. Разом з тим, додатково зазначають, що їм відповідачем заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, які вони зазнали у зв`язку із ненаданням туроператором належних послуг та не реалізацією їх бажання повноцінно вперше з дитиною відпочити за кордоном. Постійний стрес вплинув на взаємовідносини в сім`ї та на роботі, тим паче кошти, які були ними сплачені були взяті в банку, як кредит, що додатково завдає позивачам переживань та стресу, що за ці кошти вони не отримали бажаного відпочинку та ще й змушені будуть тривалий час виплачувати кошти. Виходячи з вищевикладеного позивачі вважають, що загальна сума завданої шкоди складається з: ста відсотків вартості наданої послуги у розмірі - 46282,00 грн.; різниці в вартості фактично оплаченої туристичної послуги згідно Договору та фактично отриманої туристичної послуги згідно ваучера за цінами, які були станом на 01.11.2019 - 20000,00 грн.; моральної шкоду, яка складає 46282,00 грн., яку вони просили стягнути з відповідача (а.с. 1-7, 32-34).

Не погоджуючись із викладеними у позовній заяві обставинами представник відповідача ОСОБА_8 подав до суду відзив, згідно якого зазначив, що у даному випадку обов`язковим є встановлення судом факту неналежного виконання своїх зобов`язань туроператором, турагентом, а так само порушення законодавства в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, а також наявності збитків, завданих таким порушенням та/або неналежним виконанням. Як вбачається з позовної заяви, позивачі спожили туристичний продукт повністю, жодних документів чи листів про відмову скористатись туристичним продуктом, матеріали справи не містять. Крім того, в якості відповіді на претензію до позовної заяв долучено лист на бланку адвокатського об`єднання «Дніпролекс» за підписом адвоката Івана Переверзева. Зазначений лист не може бути доказом відповіді на претензію ТОВ «ДЖОІН АП!» поза розумним сумнівом, оскільки в ТОВ «ДЖОІН АП!» існує чіткий порядок обліку та розгляду претензій, які надходять до ТОВ «ДЖОІН АП!», який виключає можливість надання подібної відповіді за результатами розгляду. Крім того, надана позивачами копія ваучера не відповідає іншому примірнику ваучера, якій наявний у ТОВ «ДЖОІН АП!», зокрема не містить печатки та вартості по каталогу. В будь-якому випадку, в матеріалах позову відсутні докази неналежного виконання зобов`язань туроператором, а так само факту порушення ним законодавства в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги. Також слід звернути увагу на те, що позовна заява не містить будь-яких доказів завданих позивачам збитків, як не містить і будь-яких документів, що підтверджують розмір моральної шкоди. З огляду на зазначене, позовні вимоги є безпідставними та в задоволенні позову слід відмовити (а.с. 73-76).

Позивачі не погоджуючись із викладеними у відзиві представника відповідача доводами подали до суду відповідь на відзив, згідно якої зазначили, що дійсно, туристичний продукт позивачами було спожито, проте такий продукт не відповідав попередньо погодженому замовленню та істотним умовам Договору про надання туристичних послуг № 19469 від 01.11.2019, а також порушено п. 4.18, 4.19 Договору та ст. 20 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідач в своєму відзиві зазначає, що в нього існує чіткий порядок обліку та розгляду претензій, проте жодної відповіді на направлену позивачами претензію отримано так і не було. Посилання відповідача на невідповідність наданого ваучера та відсутності в ньому печатки та вартості наданої послуги по каталогу з примірником, який наявний у відповідача є цілком безпідставними з огляду, на те, що наданий відповідачем з відзивом в якості доказу ваучер не є первинним документом та сформований 20.03.2020, що викликає обґрунтовані сумніви щодо його належності та достовірності (а.с. 97-99).

Представник відповідача подав до суду заперечення, згідно яких зазначив, що позивачі не розмежовують понять «укладення договору про надання туристичних послуг з Турагентом» та «укладення договору про надання туристичних послуг з Туроператором». Всі Турагенти, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператора ТОВ «ДЖОІН АП!» діють в межах договору публічної оферти на реалізацію турпродукту (розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «ДЖОІН АП!» https://joinup.ua/ далі - Договір публічної оферти. Невід`ємною частиною Договору публічної оферти є обов`язкова форма Договору про надання туристичних послуг для Турагента, який прийняв умови договору. Укладення договору з кожним окремим туристом (туристами) відбувається в порядку, передбаченому розділом 4 Договору публічної оферти, та передбачає такі етапи: Турагент, після попереднього погодження із Туристом істотних умов надання туристичних послуг, заповнює Лист бронювання (встановленого туроператором зразка), в якому заповнюються всі істотні умови замовлення (в тому числі засоби розміщення, зокрема готель) та направляє його засобами електронного/факсимільного/поштового зв`язку або оформлює його в системі онлайн бронювання на сайті Туроператора, що рівносильно письмовій формі (оферта Туриста). У разі можливості задоволення всіх істотних умов замовлення Турагента, Туроператор (не пізніше ніж на 5-й день) здійснює підтвердження замовлення шляхом його оформлення на сайті Туроператора в системі онлайн бронювання, з яким Турагент може ознайомитися та роздрукувати (акцепт Туроператора). Туроператор направляє Турагенту за допомогою системи онлайн бронювання рахунок на оплату. Після здійснення оплати Турагент отримує всі необхідні виїзні документи (проїзні документи, страхові поліси, ваучери і т.д.) в його особистому кабінеті в системи онлайн бронювання та передає їх Туристу. Ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка відповідно до Закону України «Про туризм» має містити, зокрема назву, адресу та номер телефону об`єкта розміщення, його тип та категорія, режим харчування. З огляду на зазначене, процедура укладення договору між Туроператором і Туристом, в якому Турагент виступає посередником, починається із заповнення Турагентом листа бронювання (на підставі узгодження істотних умов з Туристом) і передбачає підтвердження замовлення Туроператором. Будь-які попередні домовленості Турагента з Туристом, не відображені у листі бронювання, не мають сили для Туроператора ТОВ «ДЖОІН АП!». При цьому, документом, що підтверджує укладення договору саме між Туроператором ТОВ «ДЖОІН АП!» і туристом та містить істотні умови договору на туристичне обслуговування, є саме ваучер. Згідно з пунктом 4.8. Договору публічної оферти, Турагент наділяється повноваженнями на укладення договору з Туристом на туристичне обслуговування після фактичного отримання Підтвердження замовлення, а форма такого договору з Туристом визначена Додатком № 1. За наявною у ТОВ «ДЖОІН АП!» інформацією, позивачам було заброньовано готель, вказаний Турагентом - ФОП ОСОБА_6 у Листі бронювання, а саме «Sharm Plaza (Ex. Crowna Plaza Resort) (Gardens Bay) 5*. Зазначений готель вказаний у ваучері № НОМЕР_1 та підтвердженні замовлення. Інформація щодо бронювання будь-якого іншого готелю у ТОВ «ДЖОІН АП!» відсутня. Готель «Sharm Grand Plaza Resort 5*» вказаний лише у доданій до позовної заяви копії Договору про надання туристичних послуг № 19469, укладеному Турагентом. Однак, з приводу даного договору слід зазначити таке. Дана копія не може бути належним та допустимим доказом укладення договору з ТОВ «ДЖОІН АП!», оскільки його форма і умови не відповідають обов`язковій формі, встановленій Додатком № 1 до Договору публічної оферти (у розділах «права та обов`язки сторін», «Порядок виконання договору» слово «Туроператор» відсутні, пункт 4.19 передбачає надання Турагентом Туристу свого варіанту Листа бронювання та ін.) Таким чином, Турагент ФОП ОСОБА_6 на власний розсуд змінила умови обов`язкової форми договору з Туристом. Пунктом 4.12 Договору публічної оферти визначено, що у разі, якщо умови укладеного з Туристом Договору на туристичне обслуговування будуть суперечити умовам встановленого договору на туристичне обслуговування (Обов`язковій формі), відповідальність перед Туристом несе Турагент в повному обсязі, а укладений договір з Туристом вважається нікчемним. У своїй відповіді на відзив позивач посилається на те, що наданий ТОВ «ДЖОІН АП!» ваучер не є первинним документом та сформований 20.03.2020, що викликає обґрунтовані сумніви щодо його належності та достовірності. Однак, дані твердження є безпідставними, оскільки саме ваучер відповідно до статті 23 Закону України «Про туризм» та Договору публічної оферти є письмовою формою договору на туристичне обслуговування з Туроператором, формується за допомогою системи онлайн бронювання та зберігається системою, в тому числі в особистому кабінеті Турагента та може бути роздрукований (відтворений) системою без можливості доступу до його змісту та внесення будь-яких змін. 20.03.2020 не є датою формування ваучера, як помилково вважають позивачі, а є датою його роздруківки з системи онлайн-бронювання, однак сформований він значно раніше - при укладенні договору з позивачами. Таким чином, звертаючись з позовом до Туроператора ТОВ «ДЖОН АП!», позивачі невірно визначили відповідача, оскільки порушення були допущені Турагентом - ФОП ОСОБА_6 , третьою особою у даній справі, у той час як ТОВ «ДЖОІН АП!» належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачами, туристичний продукт було спожито. З огляду на зазначене, ТОВ «ДЖОІН АП!» не може нести відповідальність за зазначені порушення, допущені третьою особою, підстави для задоволення позову відсутні (а.с. 118-121).

Представник третьої особи подав до суду письмові пояснення, згідно яких зазначив, що у позовній заяві позивачі посилаються на те, що в договорі та замовленні сторони визначили готель для відпочинку із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 Grand Plaza Resort 5*». Разом з тим, така назва готелю з`явилася у договорі та замовленні випадково, замість назви ОСОБА_9 . Це пояснюється тим, що через схожість назв цих готелів та однакове перше слово у назві «Sharm» та програмний комплекс, в якому працював менеджер туристичної агенції, у відповідному вікні пропонує на вибір перелік готелів, назва яких починається однаковим словом. Опитуванням працівників туристичного агентства встановлено, що під час звернення позивачів у жовтні-листопаді 2019 року до ФОП ОСОБА_6 , позивачі, після тривалого вибору, замовили туристичний продукт саме з урахуванням готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з особливостями якого позивачі були детально ознайомлені менеджером туристичного агентства. Слід зазначити, що кошти, сплачені позивачами на користь Туроператора, за своїм розміром відповідають розцінкам готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 Plaza (Ex. Crowna Plaza ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (Gardens Bay) 5*. Крім того, за інформацією ТОВ «Джоін АП!», цей туроператор взагалі не має договірних відносин з готелем «Sharm Grand Plaza Resort 5*» і не забезпечує відпочинок туристів в цьому готелі, а тому у третьої особи - ФОП ОСОБА_6 об`єктивно не було можливості пропонувати позивачам на вибір готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 Grand Plaza Resort 5*». Туристичним агентством 19.11.2019 позивачам було надано ваучер № 1865350, оформлений безпосередньо туристичним оператором (ТОВ «Джоін АП!») в якому була зазначена назва готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ex. ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (Gardens Bay) 5*, а також його місце розташування (Gardens Bay). В цьому аспекті слід зазначити, що готель «Sharm Grand Plaza Resort 5*» знаходиться в іншій бухті ОСОБА_10 , яка в зимовий період є досить вітряною (це є загальновідомою обставиною). Посилання позивачів у позовній заяві на те, що Турагент запевнила їх у тому, що «Sharm Grand Plaza Resort 5» та «Sharm Plaza» це один і той саме готель, не відповідають дійсності та не знаходять свого підтвердження під час опитування працівників Турагента, які повідомили, що зі сторони позивачів були лише питання про наявність у готелі конкретного номеру, фотографії якого позивачам демонстрували під час вибору готелю. Враховуючи викладене, представник третьої особи вважає, що позивачі вирішили скористатися випадковим потраплянням назви іншого готелю у зміст договору № 19469 від 01.11.2019 та безпідставно стягнути кошти з надавачів туристичних послуг. Що стосується компенсації, то позивачами не було повідомлено Турагента або представника приймаючої сторони про невідповідність умов туру умовам договору про надання туристичних послуг № 19469 від 01.11.2019 та не було складено акту невідповідності послуг з підписом представника приймаючої сторони. Наявність саме цих двох умов є обов`язковою для отримання позивачами права на компенсацію за ненадані чи неналежно надані туристичні послуги. Що стосується твердження позивачів про порушення їх прав, неналежної якості послуги та незадовільних умов відпочинку, позивачами у позовній заяві не наведено жодного допустимого доказу неналежної якості проживання та послуг в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та незадовільних умов, в яких перебували позивачі. Окрім цього, з відкритих джерел було проаналізовано рейтинги (оцінки користувачів) готелей « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на сайті Tophotels ІНФОРМАЦІЯ_3 готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вищий за «Sharm Grand ІНФОРМАЦІЯ_2 », на сайті TripAdvizor рейтинг готелів однаковий, а тому позовні вимоги позивачів щодо якості наданих послуг та/або невідповідності наданого Турпродукту сподіванням позивачів та/або відповідно за незадоволення від наданих послуг, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці позивачів. Однак, уява кожної конкретної особи носить особистий та суб`єктивний характер і не може відповідати загальноприйнятим нормам у тому числі затвердженим законодавством відповідної країни. Що стосується наданих позивачами «електронних доказів», долучених до позовної заяви у вигляді компакт-диску, то зміст вказаного диску неможливо переглянути через пошкодження останнього, тому ФОП ОСОБА_6 на даний момент не може надати будь-яких пояснень з приводу вищезгаданих електронних доказів. Також, слід зазначити, що обидва готелі є «п`ятизірковими», а тому у Турагента відсутні будь-які сумніви у тому, що позивачі під час проживання у готелі «Sharm Plaza» були забезпечені такими комфортом і послугами, які відповідають рівню готелю 5 зірок. Будь-яких об`єктивних відомостей, які б спростовували наявність в готелі комфортних умов для проживання, позивачами не надано. Крім того, від позивачів у період перебування в готелі не надходило жодних скарг чи зауважень. Вищевикладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ті доводи і аргументи, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги, є наслідком умисного спотворення подій та фактів, та направлені лише на завідомо безпідставне одержання грошових коштів. Що стосується компенсації позивачам моральної шкоди, то позивачами у позовній заяві не наведено жодних відомостей про те, які саме душевні страждання відчули позивачі, в чому саме виразились негативні явища, в яких вони опинилися. Також не зазначено яких саме обумовлених та передбачених договором умов відпочинку, очікуваних позивачами, вони не відчули, а також доказів того, що неналежна якість відповідних послуг, отриманих позивачами у готелі «Sharm Plaza», є об`єктивно встановленою обставиною, а не результатом суб`єктивної оцінки позивачів. Також варто зазначити, що приписами пункту 7.17. Договору про надання туристичних послуг № 19469 від 01.11.2019 передбачено, що «можливість відшкодування моральної шкоди стосовно всіх правовідносин, що виникають згідно з даним Договором, виключається». З огляду на викладене, представник третьої особи вважає, що позивачами не доведено порушення їх прав з боку відповідача та третьої особи, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а тому третя особа просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (а.с. 150-155).

Позивачі також надали до суду письмові пояснення, згідно яких зазначили, що ФОП ОСОБА_6 (турагент) діяла від імені туроператора ТОВ «ДЖОІН АП!» на підставі субагентського договору. Відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної послуги з надання туристичних послуг, ніж туроператор, яким у цій справі є ТОВ «ДЖОІН АП!». Також, позивачі вважають, що Туроператор в порушення законодавства сформував різні ваучери, який наявний у Позивачів та той, який ним було надано до суду, з урахуванням неможливості внесення будь-яких змін до нього та тієї обставини, шо такий ваучер може бути оформлений лише за умови наявності листа бронювання (замовлення Додаток 1 до Договору), який було сформовано та підписано Позивачами та Турагентом і в якому істотною умовою був саме готель «Sharm Grand Plaza Resort», а не готель «Sharm Plaza (Ex. Crowna Plaza Resort), який з незрозумілих причин визначив Туроператор в ваучері (а.с. 178-180).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 зазначила суду, що в кінці жовтня вона звернулася до агенції, з ними працювала менеджер ОСОБА_11 . 01 листопада 2019 року вони сплатили послуги та уклали договір. Коли вони приїхали до готелю, вона відразу зрозуміла, що це інший готель, вони почали телефонувати та писати менеджеру, їх попросили не турбуватися, там вже відпочивали люди та всім сподобалося. В готелі було брудно, не було заходу до моря, як обіцяли, за майже всі послуги вони платили окремо.

Позивач ОСОБА_3 зазначив суду, що готель, за який вони заплатили та який вони бачили на фото це різні готелі. В готелі було брудно, погане відношення це не п`ятизірковий готель.

Позивач ОСОБА_4 зазначила суду, що в турагенції їм показували фото готелю, який вони обрали та за який сплатили. Коли вони збирались вже летіти, вони спитали у менеджера, чи потрібен їм договір, вона відповіла, що потрібно брати з собою тільки ваучери. Коли вони показували ваучер на рецепції, їм підтвердили, що це саме той готель. Без договору вони не могли нічого довести. В готелі було брудно, все розвалювалось. Вони сплатили за п`ятизірковий готель майже 46000 грн. Коли вони прилетіли, одразу подивилися договір і там дійсно був той готель за який вони сплатили, але по факту відпочивали в іншому.

Представник позивача зазначив суду, що позивачі дійсно сплатили за конкретно обраний готель, однак туроператор завчасно не повідомив про істотні зміни договору.

Представник відповідача зазначив суду, що «ДжоінАп» не співпрацює з даним готелем, про що зазначено на офіційних ресурсах. Те, що форма договору туроператора не відповідає формі договору турагента не є виною туроператора, нести відповідальність повинен турагент, у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Представник третьої особи зазначив суду, що турагентом було випадково зазначено іншу назву готелю, при цьому позивачам демонстрували готель саме той, до якого вони поїхали. Оцінка позивачів про умови готелю є суб`єктивна. Основною умовою позивачів було забронювати найдешевший готель, так як їхати будуть чотири людини, коштів не багато, вважав позовні вимоги не обґрунтованими, в задоволенні позову просив відмовити.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

07.02.2020 позивачі звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 1-7).

Ухвалою судді від 11.02.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачам 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків (а.с. 29-30).

18.02.2020 до суду надійшла від представника позивачів заява про усунення недоліків (а.с. 32-34).

25.02.2020 у даній цивільній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.03.2020 (а.с. 52).

16.03.2020 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та призначення наступних судових засідань в режимі відеоконференції (а.с. 57-58).

17.03.2020 на електронну адресу суду від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 61).

18.03.2020 на електронну адресу суду від представника позивачів надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 64-65).

18.03.2020 судове засідання було відкладено на 16.04.2020 у зв`язку із неявкою сторін та клопотаннями представника позивачів, представника відповідача та представника третьої особи (а.с. 66).

18.03.2020 ухвалою суду клопотання представника відповідача було задоволено, забезпечено проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 16.04.2020 о 10.00, а також подальший розгляд по суті цивільної справи в режимі відеоконференції в приміщені Дарницького районного суду м. Києва (а.с. 67).

23.03.2020 та 07.04.2020 до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив з додатками (а.с. 72-78).

14.04.2020 до канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 88-89).

14.04.2020 на електронну адресу суду від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 91-93).

15.04.2020 до канцелярії суду від позивачів надійшла відповідь на відзив (а.с. 97-99).

16.04.2020 судом було продовжено строки підготовчого провадження, задоволено клопотання представника відповідача та представника третьої особи про відкладення розгляду справи, встановлено відповідачу строк 5 днів з моменту отримання відповіді на відзив для подання заперечень та відкладено судове засідання на 27.04.2020 (а.с. 100-101).

17.04.2020 до канцелярії суду від представника позивачів надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 105).

27.04.2020 від представника позивачів, відповідача та третьої особи надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 13.05.2020 (а.с. 107-108, 109-111, 112-113, 114).

07.05.2020 до канцелярії суду від представника відповідачів надійшли заперечення з додатками (а.с. 118-134).

12.05.2020 на електрону адресу суду від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 136-141).

13.05.2020 в судовому засіданні клопотання представника позивачів про витребування доказів залишено без розгляду, продовжено строк підготовчого провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції на 25.05.2020 (а.с. 142-143).

13.05.2020 до суду від представника третьої особи надійшла заява про допит свідка та письмові пояснення з додатками (а.с. 150-162).

15.05.2020 ухвалою суду клопотання представника відповідача було задоволено, забезпечено проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 25.05.2020 о 09.00, а також подальший розгляд по суті цивільної справи в режимі відеоконференції в приміщені Солом`янського районного суду м. Києва (а.с. 163).

19.05.2020 до канцелярії суду від позивачів надійшли письмові пояснення (а.с. 178-180).

25.05.2020 судом було задоволено заяву представника третьої особи про виклик свідка, задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів, зобов`язано відповідача надати витребувану інформацію, закінчено підготовчі дії, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.07.2020 (а.с. 183-184).

12.06.2020 на електрону пошту суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів з додатками (а.с. 191-195).

22.07.2020 судом заслухано вступні слова позивачів, представника позивачів, представника відповідача та представника третьої особи, заслухано відповіді на питання та оголошено перерву до 29.07.2020 (а.с. 197-200).

29.07.2020 представник позивача подав до суду заяву про долучення документів до матеріалів справи з додатками (а.с. 202-207).

29.07.2020 судом допитано свідка, досліджено письмові докази, які містяться в матеріалах справи та заслухано виступи в судових дебатах.

29.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду (а.с. 213).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно копій квитанцій від 01.11.2019 позивачі сплатили на рахунок ФОП ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 46282 грн. за туристичні послуги згідно договору № 19469 (а.с. 13).

Згідно копії замовлення (програма туристичного обслуговування), позивач ОСОБА_2 замовила подорож до Єгипту з 22.11.2019 по 29.11.2019, готель «Sharm Grand Plaza Resort» (а.с. 14).

Згідно копії договору про надання туристичних послуг № 19469, укладеного між ФОП ОСОБА_6 , в особі директора, надалі Турагент, що діє на підставі Агентського договору та за дорученням Туроператора ТОВ «Джоін АП!» та ОСОБА_2 , яка діє за усним дорученням від імені інших туристів, надалі Турист сторони домовилися про надання туристичних послуг та відповідно оплату їх (далі Договір).

Згідно п. 2.1 Договору істотними умовами є: строк перебування у місці надання послуг 22.11.2019-29.11.2019; характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення; готель «Sharm Grand Plaza Resort», харчування AL; вартість туристичного обслуговування 1750 доларів США за курсом USD/UAH 25.99 та інше.

Згідно п. 4.8, 4.9, 4.10 Договору, після фактичного отримання Турагентом Підтвердження замовлення Турагент має право на укладення договору з Туристом на туристичне обслуговування. Турагент має право на укладення Договору на туристичне обслуговування і до моменту фактичного отримання підтвердження замовлення від Туроператора, однак в даному випадку даний Договір на туристичне обслуговування вступає в силу в частині виконання своїх зобов`язань Туроператором тільки після отримання Турагентом Підтвердження замовлення. Турагент несе самостійну відповідальність перед Туристом за збитки, заподіяні останньому внаслідок укладення між Туристом і Турагентом договору без акцептованого Туроператором замовлення. В такому випадку Турагент вважається таким, що діяв від свого імені.

Згідно п. 4.18, 4.19, 4.20 Договору, якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування Турагент не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, Турагент повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, що були надані. У випадку вжиття альтернативних заходів до дати початку ОСОБА_13 надає Туристу на узгодження свій варіант Листа бронювання, вказавши, що саме змінено. Після узгодження Турист підписує Лист бронювання, після чого Турагент в розумні строки, враховуючи дату початку Туру направляє погоджений Лист бронювання в системі он-лайн бронювання, електронними чи факсимільними засобами зв`язку Туроператору. Замовлення Туриста (Турагента) вважається акцептованим Туроператором, якщо Туроператор в системі он-лайн, електронними чи факсимільними засобами зв`язку підтвердив можливість надання послуг. У випадку, якщо Турист скористався запропонованою йому альтернативною послугою, претензії щодо ненадання послуг, що обумовлені в Листі бронювання та Договорі на туристичне обслуговування вважаються необґрунтованими, а послуги за Договором наданими належним чином і в повному обсязі. Туроператор вважається таким, що виконав в повному обсязі свій обов`язок перед Туристом.

Відповідно до п. 6.6 Договору у випадку невідповідності умов туру умовам даного Договору, Турист зобов`язаний повідомити Турагента або представника приймаючої сторони у найкоротший термін, для надання можливості усунення вказаних невідповідностей. В разі якщо Турист не повідомив Турагента або представника приймаючої сторони про наявність зауважень до послуг або невідповідності послуг, заявленим в Договорі однак належним чином прийняв їх, тобто використав, претензії в даному випадку Турагентом не приймаються. Для отримання компенсації за ненадані послуги у країні тимчасового перебування Туристу необхідно скласти Акт невідповідності послуг за власним підписом та підписом представника приймаючої сторони. В разі можливості пред`явити Турагенту офіційний письмовий документ, виданий третьою особою, що надає послуги, які включені до Туристичного продукту, з підтвердженням факту неможливості надання послуг.

Згідно п. 7.17 Договору, можливість відшкодування моральної шкоди стосовно всіх правовідносин, що виникають згідно з даним Договором, виключається.

Відповідно до п. 8.1, 8.2 Договору всі претензії Туриста з питань обслуговування за кордоном або на території України приймаються до розгляду в письмовому вигляді, за наявності Акту, підписаного представником приймаючої сторони в країні перебування Туриста протягом 14 днів з моменту закінчення туру. Претензія повинна бути оформлена в письмовому вигляді в двох примірниках з документальним підтвердженням обставин, викладених у претензії. Претензії, подані чи заявлені Туристом з порушенням п. 8.1. даного Договору, Турагентом до розгляду не приймаються. (а.с. 15-18).

Згідно копій ваучерів № 1865350, позивачі узгодили з Туроператором умови туристичної подорожі з 22.11.2019 по 29.11.2019 в готелі Sharm Plaza (Ex. Crowna Plaza Resort) (Gardens Bay) 5*, Egypt, вартість за каталогом 49137,46 грн. (а.с. 19, 77).

06.12.2020 на адресу відповідача та третьої особи позивачем ОСОБА_2 була надіслано претензію з вимогою відшкодування завданих збитків, які позивачі просять відшкодувати у позовній заяві (а.с. 20-21).

Згідно відповіді на претензію представника Турагенства адвоката Переверзева І., останній дійшов до висновку, що правові підстави для задоволення вимог претензії та відшкодування збитків відсутні (а.с. 22).

Згідно підтвердження за заявкою № 1865350 позивачами сплачено вартість туристичної послуги з 22.11.2019 по 29.11.2019 (7 ночей) до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 Plaza (Ex. Crowna Plaza Resort) 5* (Egypt, Gardens Bay)»(а.с. 133).

Згідно листа-повідомлення, підписаного генеральним директором ОСОБА_14 Д.Г., туроператор «Джоін АП!»! не співпрацює з готелем «Sharm Grand Plaza Resort 5*» (Шарм-ель-Шейх, Арабська Республіка Єгипет) (а.с. 157).

Згідно рахунку на оплату 1865350 від 02.11.2019, ФОП ОСОБА_6 виставлено рахунок на оплату коштів за туристичні послуги для туристів (позивачів), тривалість поїздки: 22.11.2019-29.11.2019, готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ex. ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Шарм ІНФОРМАЦІЯ_4 -Шейх/ Гарденс Бей)5*» (а.с. 158).

Згідно відгукам на сайті Tophotels, готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 Plaza» має рейтинг 4,34, а готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 Grand Plaza Resort 5*» має рейтинг 4,12.

Згідно відгукам на сайті Tripadvisor, готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 Hotel» та «Sharm Grand Plaza» мають однаковий рейтинг 4,0 (а.с. 159-162).

Згідно довідці від 11.06.2020 за вих. № 11/06 та платіжного доручення, вартість туристичного продукту на 4 осіб, який був заброньований 01.11.2019 ФОП ОСОБА_6 відповідно до Ваучера № 1865350 склала 49137,46 грн., включаючи комісію, яку отримав Турагент за інформаційно-консультаційні послуги щодо реалізації туристичного продукту., що складається з: 30066, 00 грн авіаперевезення; 12000,00 грн проживання в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ex. Crowna Plaza ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Шарм-ель-Шейх/ Гарденс Бей)5*» Family Room 22.11.2019 -29.11.2019; 250, грн. регіональний наземний трансфер Дніпро-Запоріжжя; 200,00 грн. медичне страхування; 299,68 грн. наземний трансфер Аеропорт-Готель-Аеропорт; 6321,78 грн. вартість інформаційно-консультаційних послуг Турагента. Турагент перерахував 04.11.2019 на банківський рахунок ТОВ «Джоін АП!» суму, що складається за туристичний продукт, яка склала 42815,68 грн., без врахування своєї комісії (а.с. 193-194).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала суду, що позивачі звернулись до свідка з проханням підібрати їм швидко та дешево путівку. З договором була технічна помилка. Вона показувала туристам готель Шарм Плаза. Гранд Плазу вона не показувала. Вона зробила навість максимальну знижку позивачам через їх труднощі в родині. В перший день, коли позивачі приїхали, вони писали свідку, що це не той готель, вона подумала, що вони дуже втомлені. Вона дивилася сторінку в соціальних мережах своїх клієнтів та побачила гарні фотографії та зрозуміла, що все добре. Більше їх ніхто не телефонував, тому вона подумала, що все добре. Відео їй надсилали вже після повернення з відпочинку. В готелі «Шарм ІНФОРМАЦІЯ_5 » є дитячі майданчики, однак мови про це не було, оскільки відпочинок планувався в першу чергу для доньки ОСОБА_16 . Свідок не сповіщала Туроператора про помилку, тому що позивачі обрали саме готель «Шарм Плаза». Замовлення та договір були підписані одночасно. Про помилку у договорі свідок дізналася в перший день відпочинку, коли позивачі приїхали до готелю та відправили їй фото договору. Вона підбирає готель з клієнтом, а потім від імені фірми бронює його. Спочатку вона зробила попереднє бронювання, а потім зранку вже забронювала « ІНФОРМАЦІЯ_6 » не продає туроператор « ІНФОРМАЦІЯ_7 », але в системі підтягуються вже всі туроператори, і в самій системі випадково підтягнувся інший готель. Ваучери формує тільки оператор, вона їх може лише роздрукувати. Свідок не обіцяла позивачам дитячого меню, оскільки це бюджетний готель, вони його навіть не обговорювали.

Покази свідка узгоджуються з перепискою у месенджері між свідком ОСОБА_15 та позивачами (а.с. 24).

ІV. Докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд відхиляє відеозапис, наданий позивачами на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, оскільки останній не містить інформація, яка свідчила б порушення прав позивачів, як споживачів або порушення умов договору на туристичне обслуговування, оскільки предметом позову є не належні або неналежні умови проживання в готелі, так як Туроператор та Турагент за це не відповідають, а виконання або невиконання істотних умов договору, а на даному відеозаписі не зафіксовано факти, які можуть підтвердити або спростувати обставини, які підлягають доказуванню за цим предметом позову.

Окрім цього, відеозапис не містить дати, часу проведення зйомки, з цього відео не можливо достовірно встановити який саме готель зображений на відеозаписі та на ньому не зображені позивачі, щоб можна було встановити чи дійсно це той готель, про який йде мова чи ні (а.с. 24).

Також, суд не приймає до увагу скрін-шоти з сайтів, оскільки останні містять відомості щодо різних дат вильоту, кількості ночей проживання в готелі та різних туроператорів (а.с. 35-39).

До того ж, суд відхиляє виписки з банківських карток ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , оскільки той факт, що грошові кошти за туристичні послуги були взяті в кредит не відноситься до предмету доказування (а.с. 40-41).

V. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачами, представником позивачів, представником відповідача та представником третьої особи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму визначено в Законі України «Про туризм» (далі - Закон).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є в тому числі туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність (ч.2 ст. 5 Закону України «Про туризм»); туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

За ч. 2 ст. 17 Закону України «Про туризм», суб`єкт підприємницької діяльності, який отримав ліцензію на туроператорську діяльність, має виключне право на надання послуг з оформлення документів для виїзду за межі України. Туроператор може здійснювати також і турагентську діяльність.

Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови діяльності між туроператором і турагентом визначаються відповідно до агентського договору, а також Законом України «Про туризм», зокрема статтею 20.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: 1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; 2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); 3) готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування; 5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв`язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; 6) програма туристичного обслуговування; 7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; 8) інші суб`єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; 9) страховик, що здійснює обов`язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг; 10) правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; 11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; 12) форма розрахунку. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак, позивачам було надано в повному обсязі туристичну послугу згідно ваучеру, останні не просили вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, надати їм без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, а навпаки в повному обсязі скористалися туристичним продуктом, до якого входить: авіаперевезення, проживання в готелі «Sharm Plaza (Ex. Crowna Plaza ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Шарм-ель-Шейх/ Гарденс Бей)5*» Family Room 22.11.2019 -29.11.2019; регіональний наземний трансфер Дніпро-Запоріжжя; медичне страхування; наземний трансфер Аеропорт-Готель-Аеропорт, інформаційно-консультаційні послуги Турагента.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про туризм», ваучер це форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону. У договорі на туристичне обслуговування, укладеному шляхом видачі ваучера, мають міститися такі дані: найменування та місцезнаходження суб`єкта туристичної діяльності, номер ліцензії на відповідний вид діяльності, юридична адреса; прізвище, ім`я (по батькові) туриста (при груповій поїздці прізвища, імена (по батькові) членів групи); строки надання і види туристичних послуг, їх загальна вартість; назва, адреса та номер телефону об`єкта розміщення, його тип та категорія, режим харчування; розмір фінансового забезпечення відповідальності туроператора (турагента) або межі відповідальності суб`єкта туристичної діяльності за договором агентування; інші дані, обумовлені характером угоди, складом групи тощо; дата видачі ваучера.

Згідно із ст.ст. 24, 25 Закону України «Про туризм», суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані відшкодувати в установленому порядку збитки, завдані туристам (екскурсантам), іншим особам та довкіллю, а туристи і екскурсанти мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Натомість, умови договору були виконанні належним чином в повному обсязі згідно ваучеру, підстав щодо невиконання або неналежного виконання умов договору судом встановлено не було.

Стаття 30 Закону визначає види відповідальності за порушення законодавства в галузі туризму, зокрема ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення вимог стандартів, норм і правил у галузі туризму; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Згідно ст. 32 Закону України «Про туризм», за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про туризм», суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, позивачами не було надано належних доказів та судом не було встановлено під час розгляду справи відповідно, що умови в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ex. ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Шарм ІНФОРМАЦІЯ_4 -Шейх/ Гарденс Бей)5*» були незадовільні або не придатні для комфортного проживання.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 3 липня 2013 року, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до умов договору, а саме п. 4.18-4.22, саме Турагент ФОП ОСОБА_6 несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання умов договору.

У даній справі, у відповідності до укладеного між сторонами договору та вимог закону відповідач не зобов`язаний нести відповідальність у зв`язку із невиконанням договору (ненадання послуг), оскільки відповідач надав позивачу ваучер для поїздки в узгодженим згідно сторонами готель та свої зобов`язання щодо надання послуги виконав в повному обсязі, описку у первинному договорі на туристичне обслуговування допустив менеджер ФОП ОСОБА_6 .

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду своїй постанові від 03.04.2019 по справі № 758/8046/15-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачами визначено відповідачем по справі ТОВ «Джоін АП!», який виконав належим чином свої обов`язки за письмовим договором про туристичне обслуговування, а відтак позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є однією з підстав для відмови в задоволені такого позову.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009.

Окрім цього, законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

При цьому, цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Однак відсутність законодавчо закріпленого визначення поняття "спосіб захисту права та/або інтересу" не виключає виокремлення матеріально-правового та процесуально-правового аспектів захисту цивільного права та інтересу.

Так матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

В свою чергу процесуально-правовий аспект захисту права полягає в тому, що суди розглядають в порядку відповідного виду судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із відповідних відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. При цьому вказаний аспект включає в себе не лише правильність обрання передбаченого законом або договором способу захисту, але і необхідність належного правового обґрунтування вимог відповідними нормами права.

Тобто, саме на позивачів покладено обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими вони обґрунтовують свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, і не застосовує самостійно для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, якщо позивачі не обґрунтовують ними свої вимоги з наданням відповідних доказів, і застосування цих норм призводить до зміни предмета позову або обраного способу захисту прав та інтересів.

Тобто, на думку суду, виходячи з аксіоми цивільного судочинства jura novit curia - «суд знає закон», при розгляді справи суд дійсно повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, яка проте не може бути застосована судом для вирішення спору по суті за відсутності відповідного клопотання позивачів у справі, оскільки інший підхід суду порушив би принцип диспозитивності судового процесу та правомірні очікування як позивачів (які звертаються саме з певним чином обґрунтованою в правовому аспекті вимогою) так і відповідача (який заперечуючи проти позову наводить доводи саме щодо тих підстав та обґрунтувань, які наводяться позивачами у справі).

Що стосується посилання позивачів на те, що ними фактично не були отримані туристичні послуги у відповідності до укладеного договору, то такі доводи є безпідставними, адже позивачам було забезпечено: 30066, 00 грн авіаперевезення; 12000,00 грн проживання в готелі «Sharm Plaza (Ex. Crowna Plaza ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Шарм-ель-Шейх/ Гарденс Бей)5*» Family Room 22.11.2019 -29.11.2019; 250, грн. регіональний наземний трансфер Дніпро-Запоріжжя; 200,00 грн. медичне страхування; 299,68 грн. наземний трансфер Аеропорт-Готель-Аеропорт; 6321,78 грн. вартість інформаційно-консультаційних послуг Турагента згідно ваучеру, який є остаточним письмовим договором на туристичне обслуговування.

Згідно п.п. 1.1, 1.2 Інструкції про порядок оформлення ваучера на надання туристичних послуг та його використання, затвердженого Наказом Держтурадміністрації України 06.06.2005 № 50, ваучер - форма письмового договору на туристичне або екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до Закону України «Про туризм», ваучер - документ, який є підставою і гарантією для отримання туристом оплаченої послуги або комплексу послуг у суб`єкта туристичної діяльності, що надає послуги. У разі замовлення туристом послуг у різних суб`єктів туристичної діяльності турист отримує ваучери в кількості, пропорційній кількості суб`єктів туристичної діяльності. Ваучер оформляється суб`єктом туристичної діяльності, що реалізує туристу послугу або комплекс послуг.

Отже, саме у ваучері повинні бути визначені істотні та остаточні умови надання туристичних послуг, оскільки саме ваучер є підставою і гарантією для отримання туристом оплаченої послуги, а не первинний договір про укладення туристичних послуг.

Окрім того, позивачами в порушення п. 6.6 не було повідомлено Турагента у встановленому договором порядку про невідповідність умов туру та не складено відповідний акт, при тому позивачі належним чином прийняли умови, оскільки прожили та харчувалися саме в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ex ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Шарм ІНФОРМАЦІЯ_4 - ІНФОРМАЦІЯ_8 / Гарденс ІНФОРМАЦІЯ_9 ) 5*».

До того ж, згідно відгукам на сайті Tophotels, готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » має рейтинг 4,34, а готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 Grand Plaza Resort 5*» має рейтинг 4,12 та згідно відгукам на сайті Tripadvisor, готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 » мають однаковий рейтинг 4,0, а тому однозначно стверджувати, що умови позивачів в готелі «Sharm Plaza» були гірші за умови в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 Grand Plaza Resort 5*» не можна.

За таких обставин суд не вбачає порушень чинного законодавства з боку відповідача та підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів повної вартості туристичних послуг.

До того ж, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 підтвердила, що позивачі у Турагента обрали саме готель «Sharm Plaza (Ex. Crowna Plaza Resort) Шарм-ель-Шейх/ Гарденс Бей)5», а тому доводи та позиція позивачів є суб`єктивною оцінкою позивачів, є надуманими, які спрямовані на безпідставне отримання коштів.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача різниці в вартості фактично оплаченої туристичної послуги згідно Договору та фактично отриманої туристичної послуги згідно ваучера за цінами, які були станом на 01.11.2019 - 20000,00 грн., то слід зазначити таке.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, позивачі у встановленому законом порядку не довели обставини, на які вони посилаються у позовній заяві, а саме те, що різниця в вартості фактично оплаченої туристичної послуги згідно Договору та фактично отриманої туристичної послуги згідно ваучера за цінами, які були станом на 01.11.2019 становить 20000,00 грн.

Окрім цього, суд звертає увагу, що дійсно ТОВ «Джоін АП!» не співпрацює з готелем «Sharm Grand Plaza Resort 5*» (Шарм-ель-Шейх, Арабська Республіка Єгипет), а отже доводи позивачів, що вони обрали саме готель «Sharm Grand Plaza Resort 5*», суд відхиляє, так як у Туроператора та Турагента такої можливості не має.

До того ж, слід зазначити, що позивачі сплатили грошові кошти за надання туристичних послуг 01.11.2019, рахунок на сплату було виставлено за готель Sharm Plaza (Ex. Crowna Plaza Resort) ОСОБА_17 -ель-Шейх/ Гарденс Бей)5* було виставлено 03.11.2019, а сплачено ФОП ОСОБА_6 04.11.2019, тобто позивачами кошти було сплачено перед підтвердженням бронювання готелю, а тому твердження, що кошти були сплачені саме готель Sharm Grand Plaza Resort 5* не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Також, слід зазначити, що з копії договору про надання туристичних послуг № 19469, наданої позивачами не можливо встановити дату укладання цього договору, що також ставить під сумнів факт оплати коштів саме за готель «Sharm Grand Plaza Resort 5*».

Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або у випадках, передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Необхідно з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Права позивачів на відшкодування моральної шкоди не передбачено умовами договору та навпаки передбачено, що можливість відшкодування моральної шкоди стосовно всіх правовідносин, що виникають згідно з даним Договором, виключається, а тому враховуючи, також що позивачами не доведено, що їм було завдано моральної шкоди, підстави для її стягнення з відповідача відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 521/18881/16-ц.

В договірних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи, що позивачами не надано жодного доказу та не доведено, що позивачі зазнали душевних страждань, стресу, що вплинуло на їх взаємовідносини в сім`ї та на роботі, позивачі окрім цього жодним чином не обґрунтували суму моральної шкоди, яку визначено ним у розмірі 46282,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачів компенсації за заподіяну моральну шкоду у розмірі 46282,00 грн. задоволенню не підлягають.

Крім того, суд звертає увагу, що з пояснень позивачів та обставин, викладених у позовній заяві вбачається, що саме малолітній дитині ОСОБА_18 було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, адже це була перша подорож дитини за кордон, при цьому малолітню дитину не було залучено як співпозивача, враховуючи, що вартість туристичної послуги згідно ваучеру, складається в тому числі і з послуг наданих і малолітній дитині, в той же час на підтвердження цих обставин та спричиненої шкоди будь-яких доказів не надано.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, рішення ЄСПЛ в справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, вислухавши доводи та пояснення позивачів, представника позивачів, представника відповідача та представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно ч. 1, 2 статті ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, ураховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивачі звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про Туризм», ст.ст. 15, 16, 22, 23, 526, 611, 901, 902, 906, 1166 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 13, 76, 77, 80-82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін АП!» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 201-203, літ. 2А, ), третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення з ТОВ «Джоін АП!» на користь позивачів різниці в вартості фактично оплаченої туристичної послуги згідно Договору № 19469 та фактично отриманої туристичної послуги згідно ваучера за цінами, які були станом на 22.11.2019 у розмірі 20000 грн., сто відсотків вартості наданої послуги у розмірі 46282,00 грн. та моральної шкоди в сумі 46282,00 грн.- відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.08.2020.

Головуючий суддя: К.С. Маштак