УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2020р. Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Зуб І.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2020 року заявник звернулася до суду із даною заявою, посилаючись на те, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за відчужене спільне сумісне майно. Просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 133,5 кв.м., житлова площа 55,8 кв.м. Також просить заборонити ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме вищезазначеної квартири, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо зазначеної квартири.

Мотивує свою заяву тим, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває справа №766/12340/17 про поділ спільного майна подружжя, у числі якого був заявлений автомобіль марки AUDI модель Q7, який відповідач відразу після відкриття провадження по справі відчужив. Позивач відповідачу згоди на продаж автомобіля не надавала. Ціна позовної заяви про стягнення компенсації за відчужене спільне сумісне майно, про забезпечення якого просить позивач становить 361 569,33 грн. Враховуючи, що відповідач реалізує спільне сумісне майно набуте під час шлюбу з позивачем, та існує загроза реалізації та відчуження відповідачем іншого майна, що зареєстроване за відповідачем з метою уникнення відповідальності та обов`язку виплатити позивачу компенсацію за проданий автомобіль, що набуто подружжям під час шлюбу, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільне сумісне майно та заборони будь-кому вчиняти дії по реалізації майна.

Відповідно до реєстру передачі справ та матеріалів судді передано заяву 17.07.2020 року.

15.07.2020 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за відчужене спільне сумісне майно. Питання про відкриття провадження на даний час не вирішено.

Наявність позову вказує на існування спору між сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, що зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення доказів».

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення доказів» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, втому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір про стягнення компенсації за відчужене спільне сумісне майно.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник, просить накласти арешт на квартиру, що належить відповідачу ОСОБА_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №215748970 від 10.07.2020 року за відповідачем зареєстрована чотирикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна НОМЕР_1 .

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на дане нерухоме майно заявник посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання майбутнього судового рішення, оскільки відповідач може вчинити дії спрямовані на відчуження майна.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги факт наявності спору між сторонами, який виник у зв`язку із реалізацією майна, розмір спірної грошової суми, яка становить 361 569,33 грн., суд дійшов висновку, що даний вид забезпечення позову - накладення арешту на квартиру є співмірним із заявленими позовними вимогами. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав для обґрунтованого припущення вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, обраний заявником даний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Разом з тим, суд вважає, що забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, необхідно в межах ціни позову, а саме: 361 569,33 грн.

Щодо вимоги про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_2 , у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо зазначеної квартири, то такий вид забезпечення позову необґрунтований, обставини щодо такого забезпечення не викладені. Таким чином дана вимога про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку із наведеним необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна НОМЕР_1 в межах ціни позову.

За приписами ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Роз`яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 766/10831/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за відчужене спільне сумісне майно - задовольнити частково.

Накласти арешт в межах ціни позову 361 569 (триста шістдесят одна тисяча п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 33 (тридцять три) коп. на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна НОМЕР_1 що належить ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяІ. Ю. Зуб