___________________________________________________________________________________________________________________
справа № 520/3295/19
провадження № 2/947/582/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.,

секретар судового засідання - Молодов В.С.

розглянув в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 520/3295/19 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ), треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування (; місцезнаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9), Служба у справах дітей Одеської міської ради (; місцезнаходження: м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на дитину та зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що 11.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір між батьками про сплату аліменів на утримання дитини, посвідчений приватний нотаріусом Чернягіною Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 655. У період з 11.08.2017 року до 31.12.2018 року позивачем вчасно та в повному обсязі виконувались зобов`язання за Договором по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .. Позивач звертався до ОСОБА_2 з проханням надати докази цільового використання аліментів. Станом на 15.02.2019 року відповідачем не надано жодного запитуваного документу. Позивач вважає, що сплачені аліменти використовуються ОСОБА_2 не за цільовим призначенням. З 30.11.2018 року ОСОБА_2 чинить опір щодо зустрічей позивача з дитиною, не дає бачити доньку, забороняє дитині покидати територію свого будинку з позивачем чи членами його родини, чинить перешкоди нормальному спілкуванню позивача з донькою, влаштовує сварки та забирає дитину. Станом на 15.02.2019 майновий стан ОСОБА_1 змінився, що не дає йому можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеним Договором № 1. Просить розірвати договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 11.08.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С., зареєстрований в реєстрі № 655 - з моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 11.08.2017 року.

Ухвалою суду від 04.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на дитину залишено без руху із визначенням позивачеві десятиденного строку для усунення недоліків з дня одержання копії ухвали.

Копію ухвали одержано 14 березня 2019 року представником позивача ОСОБА_4 безпосередньо у приміщенні суду та 18 березня 2019 року через канцелярію суду позивачем надана заява про усунення недоліків (вхід. № 12352).

Ухвалою суду від 25.03.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін. Залучено до участі у справі третіми особами Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, як орган опіки та піклування та Службу у справах дітей Одеської міської ради. Відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву. Визначено строк для надання суду третім особам пояснень. Встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив відповідача (в разі його одержання). Встановлено відповідачу строк для подання до суду заперечень на відповідь позивача (в разі їх одержання). Встановлено строк вчинення процесуальних дій учасниками справи.

18 березня 2019 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Довженка О.Ю. до суду надійшла заява про забезпечення вказаного позову.

До канцелярії суду 19.04.2019 року за вхід. № 19792 надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_2 . Сторона відповідача позов не визнала, вважає його безпідставним з огляду на наступне: 14.03.2019 Службою у справах дітей Одеської міської ради було проведено інспекційне відвідування щодо цільового використання аліментів на ОСОБА_3 та надано висновок за результатами вищезазначеного відвідування. Згідно вказаного висновку відповідач ОСОБА_2 забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. Відповідач протягом року не збирала чеки та квитанції усього витраченого на дитину. За весь період виконання аліментних зобов`язань ОСОБА_1 перераховував ОСОБА_2 суму аліментів на користь дитини з вирахуванням витрат на навчання доньки у дитячому клубі «Мадагаскар». Починаючи з лютого 2019 року за навчання ОСОБА_3 у дитячому клубі розвитку «Мадагаскар» здійснюється особисто відповідачем, оскільки з лютого 2019 року позивач не виконує зобов`язання за вищезазначеним договором про сплату аліментів на утримання малолітньої доньки та не сплачує аліменти. За весь період сплати аліментів заявником лише двічі було придбано одяг для доньки. Ніякої участі у медичних витратах, пов`язаних з лікуванням доньки, ОСОБА_1 не приймає. Твердження ОСОБА_1 про те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною є такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідач хоче врегулювати та встановити новий графік відвідування дитиною батька, а не перешкоджати спілкуванню з батьком. Ніяких істотних умов Договору про сплату аліментів на утримання дитини відповідачем порушено не було, аліменти використовувались виключно в інтересах дитини та за цільовим призначенням, ніякого опору у спілкуванні дитини з батьком відповідач не чинить. Твердження ОСОБА_1 про те, що відповідач вимагала сплати додаткових коштів не відповідають дійсності. Відповідач просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позову.

Від позивача ОСОБА_1 до канцелярії суду 08.05.2019 року за вхід. № 22461 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач доводи відповідача щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог не визнав з огляду на наступне. Станом на 02.05.2019 малолітня ОСОБА_3 позбавлена можливості проводити час з ОСОБА_1 та членами його родини. На сьогоднішній день ОСОБА_2 переховує доньку від батька. Відповідач не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення ОСОБА_1 та членів його родини. Станом на 02.05.2019 року місцезнаходженням ОСОБА_3 позивачу не відоме. Тобто твердження ОСОБА_2 , що з її боку ні яких перешкод щодо спілкування ОСОБА_1 з донькою - ОСОБА_3 не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Щодо посилання відповідача на те, що нею особисто оплачується навчання ОСОБА_3 - заперечує, оскільки, починаючи з 05.03.2018 по 21.04.2019, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від сплати за навчання дитини ним особисто у повному обсязі, ОСОБА_2 з особистої ініціативи сплатила кошти за 3 місяці навчання. 17.07.2018 року ОСОБА_1 особисто було підписано Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу дитині. Відповідач постійно наполягала на компенсації з боку позивача витрат на речі, які купувались її батьками за їх особисті кошти без попередньої домовленості та узгодження суми витрат з ОСОБА_1 .. Станом на 02.05.2019 ОСОБА_1 не має можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеним Договором № 1. Позивачем сплачено аліменти у повному обсязі станом на 02.05.2019 року. Позивач просить позовну заяву про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини - задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.05.2019 року було відкладено розгляд справи по суті та продовжено строк вчинення процесуальних дій. Прийнято відзив відповідача ОСОБА_2 та прийнято відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 .. Встановлено відповідачу строк на подання заперечень на відповідь. Визначено строк для надання третіми особами пояснень щодо відзиву.

24.05.2019 року за вхід. № 25728 до канцелярії суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від ОСОБА_2 .. В запереченнях зазначається, що предметом позову ОСОБА_1 є розірвання договору про сплату аліментів на утримання дитини, а не зменшення розміру аліментів. Розірвання договору про сплату аліментів неодмінно негативно вплине на майнове становище малолітньої дитини. Позивач свідомо приховує від суду наявність виду на проживання в Королівстві Іспанія , закордонного бізнесу та прибутку від нього. Посилання на створення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з дитиною не відповідає дійсності. На протязі останнього часу відповідач жодного разу не отримувала від позивача ніяких повідомлень та телефонних дзвінків. Позивач не привітав доньку з її Днем Народження та Восьмим Березня. Відповідач з донькою постійно проживають за вказаною адресою, виїжджати нікуди не збираються та змінювати місце проживання не мають намір. Договір з ДКР «Мадагаскар» було розірвано з ініціативи відповідача, оскільки дитина дорослішає і потребує більш різноманітного навчання. Історія розвитку дитини Дитячої міської поліклініки № 6 м. Одеси знаходиться у відповідача, що свідчить про те, що ОСОБА_1 здоров`ям дитини не цікавиться. За увесь період після підписання Декларації профільних спеціалістів з дочкою жодного разу не проходив. Відповідач просить прийняти та приєднати до матеріалів цивільної справи № 520/3295/19 заперечення на відповідь на відзив. В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини - відмовити в повному обсязі.

07.06.2019 року до канцелярії Київського районного суду за вхід. № 28732 надійшли пояснення щодо заперечень від представника ОСОБА_1 - адвоката Довженко О.Ю.. З позицією та доводами відповідача по суті справи, викладеними у запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву по справі № 520/3295/19 позивач не згодний, міркування відповідача щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог не визнаються з огляду на наступне. Майновий стан дитини задовільний внаслідок існуючих матеріально-побутових умов, що підтверджується висновком органу опіки та піклування. Відповідний висновок був складений на підставі продемонстрованих ОСОБА_2 окремої дитячої кімнати, особистої ванної кімнати дитини та дитячого іграшкового майданчику, на території будинку, іграшок, які були споруджені та укомплектовані у період перебування позивача та відповідача у шлюбі, у т.ч. за кошти, зароблені ОСОБА_1 під час перебування у рейсах. Навчання у дитячому клубі раннього розвитку є безпосередньою частиною виховання, розвитку та соціалізації дитини, рішення щодо розірвання договору з дитячим клубом розвитку «Мадагаскар» мало прийматися батьками спільно, з урахуванням інтересів дитини. 19.04.2019 року ОСОБА_3 було укладено новий договір з ДКР «Мадагаскар» та оплачено навчання. Станом на сьогоднішній день, дитячий клуб раннього розвитку дитина не відвідує. ОСОБА_1 за власний рахунок обладнав у будинку, де проживає окрему дитячу кімнату, придбав для доньки усе необхідне для її повноцінного розвитку, у т.ч. велику кількість нових іграшок, мольберт для розвитку творчих здібностей дитини, спеціальну парту «EVO-KIDS». Неодноразові акцентування ОСОБА_2 на тому, що ОСОБА_1 є депутатом є зовсім недоречним та жодним чином не стосується розгляду справи. Посилання відповідача на те, що позивач є резидентом Іспанії є недоречним та таким, що не відповідає дійсності то вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи. Оскільки вид на проживання в Іспанії було припинено 28.06.2018 року, що означає, що його строк дії було припинено, коштів на іноземних рахунках він не має, жодного прибутку від підприємницької діяльності в Іспанії не отримує, оскільки статус фізичної особи-підприємця у Королівстві Іспанія був припинений разом з припиненням виду на проживання. Твердження відповідача про наявність заощаджень, підтверджене декларацією ОСОБА_1 за 2017 р. є недоречним, оскільки з часу подачі цієї декларації він систематично сплачував аліменти за Договором № 1, однак станом на 31.05.2019 його майновий стан суттєво змінився. Сплачувати аліменти ОСОБА_1 , як батько не зобов`язаний думати про комфорт чи дискомфорт того з батьків на ім`я кого виплачуються аліменти, пріоритетним у даному випадку є саме інтереси дитини, а не відповідача. Під час перебування дитини у батька, вона завжди знаходилась під його наглядом чи наглядом членів його родини, без залучення до виховання сторонніх осіб, окрім вихователів Центру раннього розвитку, який відвідувала дитина. Вони разом регулярно проводили час на свіжому повітрі та відвідували розважальні та культурні дитячі заходи, з урахуванням розкладу дня дитини. У будинку батьків ОСОБА_1 , де вони з дитиною проживали під час її перебування у нього, є окрема повністю укомплектована та прийнята для комфортного та безпечного проживання дитяча кімната. З 30.11.2018 року ОСОБА_2 чинить опір щодо зустрічей з дитиною, не дає бачити доньку. Станом на 31.05.2019 ОСОБА_3 позбавлена можливості проводити час з батьком та членами його родини. Обмеження ОСОБА_2 в праві ОСОБА_1 бачитись з донькою підтверджується наявністю звернення до органу опіки та піклування з заявою про надання висновку щодо доцільності участі батька у вихованні дитини. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 місцезнаходження ОСОБА_3 позивачу було невідоме. На сьогоднішній день, коли відповідач жодним чином не виходить на контакт з позивачем та переховує дитину від батька, позбавляючи його можливості особисто перевірити стан доньки, він використовує усі можливі способи дізнатися про стан доньки, у т.ч. шляхом направлення заяв щодо надання інформації про стан здоров`я доньки до лікарень, які надають медичну допомогу ОСОБА_3 ..

Від відповідача ОСОБА_2 13.06.2019 року за вхід. № 30054 надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.06.2019 року питання щодо зміни порядку розгляду справи було призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Ухвалою суду від 09.07.2019 року було змінено порядок провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

28.10.2019 року від представника позивача ОСОБА_6 до канцелярії суду за вхід. № 54464 надійшла заява про збільшення позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви сторона позивача просить: розірвати договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, укладений 11.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 655; змінити розмір аліментів, визначений укладений 11.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 655 та стягнути з ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_3 , аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня набрання даним рішенням законної сили.

29.10.2019 року Київським районним судом м. Одеси електронною поштою за вхід. № ЕП-7221 було отримано заяву від представника Київської районної адміністрації, як органу опіки та піклування про проведення судового засідання у їх відсутність. У вирішенні питань (заяв, клопотань тощо) учасників процесу покладаються на розсуд суду.

До матеріалів справи долучено висновок служби у справах дітей Одеської міської ради про визначення способів участі гр. ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 (вхід. № 54979 від 30.10.2019 року.

14.11.2019 року до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_2 за вхід. № 58086 надійшов зустрічний позов про стягнення аліментів.

20.12.2019 року підготовче провадження у справі закрито та протокольною ухвалою суду справу призначено до розгляду по суті.

Після впровадження в Україні карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), розгляд справи відкладався за заявами сторін.

Положеннями пункту 3 розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України, у відповідності до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину Розділ XII доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020.

13.07.2020 року електронною поштою до суду надані заяви від сторін про розгляд справи за їх відсутності (вхід. № ЕП-8223/20 та вхід. ЕП-8239/20).

Суд вважає, що матеріали справи є повними та достатніми і участь сторін в судових засіданнях не є обов`язковою.

В ході розгляду справи суд встановив наступне.

07.11.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_4 під час перебування у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження, НОМЕР_3, виданим Реєстром Актів громадянського стану Валенсії, Міністерства Юстиції Іспанії від 12 травня 2015 року, № 0032855/15 (Апостиль, проставлений уповноваженим урядовим секретарем Верховного Суду Юстиції Валенсії Пані Алькасар Сарагоса , Марією Нурією 14.05.2015 року за № TSj46 /2015/006445 (том 1, а.с. 12-18).

Шлюб між сторонами було розірвано 22 січня 2018 року рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2018 року у цивільній справі № 520/15126/17 (том 1, а.с. 10-11).

Дитина залишилася проживати з матірю.

11.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С., зареєстрований в реєстрі № 655 (надалі - «Договір № 1») (том 1, а.с. 27-30).

Відповідно п. 3 Договору «за домовленістю Сторін розмір аліментів на утримання Дитини визначений в сумі 9100,00 гривень щомісячно. Сторони домовилися, що у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, Батько зобов`язується сплачувати аліменти у національній грошовій одиниці України, гривні, еквіваленту 300,00 євро».

Позивач зазначає, що у період з 11.08.2017 року до 31.12.2018 року ним вчасно та в повному обсязі виконувались зобов`язання за Договором по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , що підтверджується: - квитанцією про сплату аліментів від 04.09.2017 року у розмірі 11250 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 32, 35); - квитанцією про сплату аліментів від 03.10.2017 року у розмірі 9000 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 31);- квитанцією про сплату аліментів від 20.11.2017 року у розмірі 1500 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 35);- квитанцією про сплату аліментів від 20.11.2017 року у розмірі 7500 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 35);- квитанцією про сплату аліментів від 11.12.2017 року у розмірі 8320 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 35);- квитанцією про сплату аліментів від 24.01.2018 року у розмірі 9500 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 33);- квитанцією про сплату аліментів від 26.02.2018 року у розмірі 8000 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 33);- квитанцією про сплату аліментів від 14.03.2018 року у розмірі 6000 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 33);- квитанцією про сплату аліментів від 10.04.2018 року у розмірі 7700 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 33);- квитанцією про сплату аліментів від 16.05.2018 року у розмірі 7500 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 33);- квитанцією про сплату аліментів від 08.06.2018 року у розмірі 7400 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 33);- квитанцією про сплату аліментів від 04.07.2018 року у розмірі 8200 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 34);- квитанцією про сплату аліментів від 03.08.2018 року у розмірі 7500 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 34);- квитанцією про сплату аліментів від 08.09.2018 року у розмірі 7600 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 34);- квитанцією про сплату аліментів від 04.10.2018 року у розмірі 7600 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 34);- квитанцією про сплату аліментів від 10.11.2018 року у розмірі 7400 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 34);- квитанцією про сплату аліментів від 28.12.2018 року у розмірі 7400 грн., від ОСОБА_1 , Отримувач коштів - ОСОБА_2 (том 1, а.с. 34).

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що деякі суми по сплаті аліментів є нижчими у зв`язку із вирахуванням додаткових витрат. Яких саме витрат він не зазначає.

Оглянувши квитанції, суд дійшов висновку, що оплата від позивача надходила не завжди вчасно.

Відповідно до п. 4 Договору № 1 «Аліменти, одержані на дитину, є власністю Дитини (ст. 179 СК України). Одержувач зобов`язується отримувати аліменти на утримання Дитини їжею, одягом, витрачати кошти на навчання, на створення гідних умов її життя та виключно в інтересах дитини».

ОСОБА_1 оплачувалось навчання ОСОБА_3 у дитячому клубі розвитку «Мадагаскар», що підтверджується договором про надання послуг від 05.03.2018 року, підписаним ОСОБА_1 , с однієї сторони та ФОП ОСОБА_10 , з іншої сторони (том 1, а.с. 19-22), товарним чеком від 10.01.2018 року (том 1, а.с. 23), товарним чеком № 11 від 05.02.2018 року (том 1, а.с. 23), товарним чеком № 45 від 09.03.2018 року (том 1, а.с.23), товарним чеком № 140 від 02.04.2018 року (том 1, а.с. 23), товарним чеком від 16.05.2018 року (том 1, а.с. 24), товарним чеком від 11.06.2018 року (том 1, а.с. 24), товарним чеком від 04.07.2018 року (том 1, а.с. 24), товарним чеком від 03.08.2018 року (том 1, а.с.24), товарним чеком від 31.08.2018 року (том 1, а.с. 25), товарним чеком від 01.10.2018 року (том 1, а.с. 25), товарним чеком від 29.10.2018 року (том 1, а.с. 25), товарним чеком від 26.11.2018 року (том 1, а.с. 25).

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що за весь період виконання аліментних зобов`язань ОСОБА_1 перераховував їй суму аліментів на користь дитини з вирахуванням витрат на навчання доньки у дитячому клубі «Мадагаскар», про що чітко вказується в наданих заявником квитанціях. Також ОСОБА_2 вказує, що починаючи з лютого 2019 року сплата за навчання доньки ОСОБА_3 у дитячому клубі розвитку «Мадагаскар» здійснюється відповідачем особисто, що підтверджується договором про надання послуг від 30.01.2019 року, підписаним ОСОБА_2 , з однієї сторони та ФОП ОСОБА_10 , з іншої сторони (том 1, а.с. 137-138) та товарними чеками: товарний чек від 28.01.2019 р. (том 1, а.с. 139), товарний чек від 27.02.2019 р. (том 1, а.с. 139), товарний чек від 18.03.2019 р. (том 1, а.с. 139), оскільки з лютого 2019 року, позивач не виконує зобов`язання за вищезазначеним договором про сплату аліментів на утримання малолітньої доньки та не сплачує аліменти.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що неодноразово звертався до відповідача ОСОБА_2 з проханням надати докази цільового використання аліментів (квитанції, фіскальні чеки, товарні чеки тощо), сплачених ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що станом на 15.02.2019 року ОСОБА_2 не надала жодного запитуваного документу, ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради з вимогою перевірити цільове використання сплачених ним коштів (том 1, а.с. 71).

Відповідно до висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 19.03.2019 року, встановлено: одержував аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину) (том 1, а.с. 135-136).

Позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що відповідач постійно наполягала на компенсуванні з боку позивача витрат за речі, які купувалися її батьками без попередньої домовленості за узгодженням суми витрат з ОСОБА_1 .. На прохання позивача в подальшому узгоджувати питання купівлі речей, ОСОБА_2 відповідала категоричною відмовою. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що вона ніколи не зверталась до позивача з такою вимогою, оскільки вона працевлаштована та здатна сама, або за допомогою своєї родини забезпечувати дочку усім необхідним та найкращим.

Підтвердження стосовно цього факту, сторони не надали.

Відповідно до п. 10 Договору № 1 «Мати дитини не має право перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні».

ОСОБА_1 в позовній заяві стверджує, що з 30.11.2018 року ОСОБА_2 чинить опір щодо зустрічей позивача з дитиною, не дає бачити доньку, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був вимушений неодноразово звертатися до органів національної поліції та ювенальної превенції. Відповідач забороняє дитині покидати територію свого будинку у супроводі позивача чи членів його родини. Станом на теперішній час ОСОБА_1 та його родичі зовсім позбавлені можливості повноцінно спілкуватись з дитиною та відвідувати дитячі культурні та розважальні заходи. Відвідуючи доньку за її місцем проживання, ОСОБА_2 чинить перешкоди нормальному спілкуванню позивача з донькою, влаштовує сварки та забирає дитину, незважаючи на бажання доньки проводити час з батьком.

Суд вважає, що про те, що умови Договору № 1 перестали влаштовувати відповідача може свідчити звернення ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з позовною заявою про встановлення графіку зустрічей з дитиною, що підтверджується ухвалою Київського районного суду м. Одеси про відкриття провадження від 14.01.2019 року у справі № 520/21178/18 (том 1, а.с. 69-70).

11.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 664 (надалі - Договір № 2).

Відповідно до п. 2.2. Договору № 2 «Батьки домовились між собою, що Батько має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з донькою не менше трьох діб на тиждень (в будь-які дні тижня та у будь-який час, враховуючи розпорядок дня дитини), а також має право, за попередньою домовленістю з Матір`ю, брати доньку до себе за місцем свого проживання у вихідні дні або в робочі дні з обов`язковим дотриманням розпорядку дня доньки та забезпеченням відвідування донькою навчального закладу».

Також Договором № 2 визначено місця проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Ці факти підтверджує відповідач, пояснюючи це тим, що такий порядок відвідування батька - три дні з залишенням на нічний сон перешкоджає нормальному розвитку дитини у зв`язку з чим відповідачем було подано позовну заяву про встановлення графіку зустрічей з дитиною, де ОСОБА_2 зазначила, що задля нормального психоемоційного стану та розвитку дитини, просить встановити такий спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з донькою не менше одного дня на тиждень (вихідного чи робочого) з 09.00 до 18.00 за попередньою домовленістю батьків з можливістю перебування за місцем проживання батька та у період шкільних канікул на строк 14 днів один раз на рік. Заява ОСОБА_1 щодо надання висновку про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною була передана на розгляд служби у справах дітей Одеської міської ради (том 1, а.с. 145).

Суд вважає, що Договір № 1 та Договір № 2 є взаємопов`язаними, оскільки передбачають обов`язок відповідача не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 (п. 10 Договору № 1, п. 2.3 Договору № 2).

Із змісту заяв позивача, - життєві обставини, зміни в матеріальному стані та погіршення стану здоров`я змусило його звернутися до суду з даним позовом.

Станом на день укладення спірної угоди, позивач мав достатній дохід від підприємницької діяльності за кордоном та стан здоров`я, який дозволяв йому сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 9100 грн. (300 євро) щомісяця та нести додаткові витрати на творчій розвиток дитини, лікування доньки та купування речей за сезоном, розваги тощо. Вказане підтверджується щорічними деклараціями за 2016-2017 рр., квитанціями на сплату аліментів, оплату розвитку та лікування дитини, купування речей, харчів та розваги.

На сьогодні стан сторін угоди змінився.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦПК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 статті 651 ЦПК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Суд вважає, що не виконання відповідачем ОСОБА_2 умов п. 10 Договору № 1, незалежно від підстав такого невиконання, є порушенням.

Пунктом 14 Договору № 1 встановлено, що у разі відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання Договору № 1 вирішується в судовому порядку.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини».

З аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що для збільшення /зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення потрібна наявність певних умов, зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна стану здоров`я, тощо.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

В той же час слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набрала законної чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 180, 182-184, 192 СК України, ст. ст. 598, 611, 651 ЦК України, ст. ст. 2, 89, 141 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Розірвати договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, укладений 11.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 655.

Стягувати з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання за інформацією позивача: АДРЕСА_3 ) аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Днем складення повного рішення є 17 липня 2020 року.

Суддя Літвінова І. А.