РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2020 року смт. Близнюки

Близнюківский районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Масло С.П.,

за участю секретаря судових засідань Чміль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати за нею право спільної часткової власності Ѕ ідеальної частки у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 64,7 кв. м., житлова площа 38,9 кв. м. та за відповідачем право спільної часткової власності Ѕ ідеальної частки у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 64,7 кв. м., житлова площа 38,9 кв. м. та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі. Позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розгляду справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2014 року, шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 22.

Від шлюбу мають спільну дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між ними було розірвано 07 травня 2020 року згідно рішення Близнюківського районного суду Харківської області. Вказане рішення набрало законної сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 було придбано квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2012 року. Вказана спірна квартира була придбана та зареєстрована на праві приватної власності на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

Приписами ст.. 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Враховуючи заяву відповідача про визнання позову, не підлягають доказуванню обставини проживання сторін по справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період укладення договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2012 та набуття квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за час їх спільного проживання.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказана спірна квартира, по взаємній згоді сторін по справі була придбана, коли сторони по справі не перебували в зареєстрованому шлюбу, але разом проживали, на ім`я відповідача ОСОБА_2 за спільні кошти, тому вона є спільним сумісним майном подружжя.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що після укладення договору купівлі продажу спірного квартири, вказане майно належить сторонам в рівних частках, тобто по 1/2 частці квартири кожному.

Згідно п.п. 25, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судам необхідно застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обов`язкової згоди на отримання одним із подружжя грошової компенсації та попереднього внесення на депозитний рахунок суду другим із подружжя відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що відповідач не надав обов`язкову згоду на отримання ним грошової компенсації, а позивач попередньо не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми та навпаки, а також те, що сторони не наполягають на розподілі спірної квартири в натурі, суд вважає необхідним визнати за сторонами ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишити майно спірну квартиру у їх спільній частковій власності, в розмірі 1/2 частини вказаного майна кожному з них.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню документально підтвердженні понесені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,57, 60, 141, 197, 209,212-215, 223, 224-226, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 355, 368, 369, 372 ЦК України , ст.ст. 60, 69-71, 74 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна - задовольнити.

Розділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши ідеальні частки в спільній сумісній власності в наступних розмірах: за ОСОБА_5 визнати право приватної власності на 1/2 ідеальної частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_2 визнати право приватної власності на 1/2 ідеальної частки квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - залишити у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1640 (одна тисяча шістсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області в тридцятиденний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 15 липня 2020 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя С.П. Масло