ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5416/20 Справа № 199/5534/19 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 22 лютого 2008 року між ним і ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач, був укладений Договір про іпотечний кредит №DNUHGI, додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №DNUHGI; іпотечний договір № DNUHGI, відповідно до умов якого, позивач надав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить йому на підстав Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 березня 2005 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. та зареєстровану в реєстрі під № 3-566.

Згідно п.1.1. Додаткової угоди, банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 8.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагороди, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 8 Договору.

Пунктом 8.1 Додаткової угоди зазначено, що банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 на строк з 09.09.2008 року по 22.02.2018 включно, у вигляді строкового кредиту в розмірі 32 938,74 доларів США.

Однак, у нього виникла заборгованість за кредитним договором, внаслідок чого у подальшому в рамках виконавчого провадження № 56666435, відкритого 25.06.2018 року у Індустріальному відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 10.04.2019 року з прилюдних торгів було реалізовано іпотечну квартиру.

Вважає, що після продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмету іпотеки, відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем.

На підставі викладеного позивач просив визнати припиненим іпотечний договір № DNUHGI від 22.08.2008 року, укладений між ним за Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», зареєстрований в реєстрі під № 575.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що так як предмет іпотеки було реалізовано, іпотека має бути припинена, з моменту нотаріального посвідчення продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів права іпотекодержателя та іпотекодавця на це майно припинені, що є підставою для виключення відомостей.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, яку вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та позивачем ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № DNUHGI, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позивачу кредит у сумі 151 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,00 % річних, а також інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що виплаває з Договору про іпотечний кредит, передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: 1-кімнатна квартира зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном загальною площею 37,10 кв.м, житловою площею 21.10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 02.03.2005 року, державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської ДНК Лебеденко Н.С., реєстровий № 3-566.

09 вересня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № DNUHGI від 22.02.2008 року, відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на його рахунок № НОМЕР_1 на строк з 09.09.2008 року по 22.02.2018 року включно у вигляді строкового кредиту в розмірі 32 938,74 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з цією Додатковою угодою станом на 09.09.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит № DNUHGI від 22.02.2008 року складає 154 482,70 грн, що еквівалентно 32 938,74 доларів США.

Позивач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором.

В договорі про іпотечний кредит та додатковій угоді до договору про іпотечний кредит сторони визначили строк їх дії до повного виконання зобов`язань.

Укладений між сторонами договір про іпотечний кредит і додаткова угода до нього в установленому порядку не розірвані, зобов`язання за такими правочинами позичальником не виконані.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, в рахунок погашення заборгованості за іпотечним договором № DNUHGI від 22.02.2008 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з цим рішенням, станом на 07.08.2013 року заборгованість за договором склала 93 150,16 доларів США.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № DNUHGI станом на 10.06.2015 року в розмірі 94 516,70 доларів США, яка складається з наступного: 32 594,04 доларів США - заборгованість за кредитом, 24 154,78 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 173,89 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 32 594,04 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання.

17 жовтня 2019 року на підставі виконавчого листа № 199/11613/13, відкрито виконавче провадження № 56666435 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 10.04.2019 № 397983 ДП «СЕТАМ» було проведено електроні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 02.03.2005 року, державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської ДНК Лебеденко Н.С. та реєстром № 3-566 належить ОСОБА_1 .

Стягуючи з боржника ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суди виходи з чинності укладеного кредитного договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Частиною 5 ст. 3 вказаного Закону передбачено, що Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст.17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст.593 ЦК України.

Підстави припинення іпотеки передбачено ст.17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.598-609, 611, 626, 631, 1049, 1050,1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку»,обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки договір підлягає припиненню, відхиляються колегією суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

За системним аналізом зазначених норм права, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі його виконання.

У пунктах 41 - 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)».

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів погашення кредитного зобов`язання позивачем та зарахування на банківський рахунок позикодавця грошової суми, що позичалась, вимоги щодо припинення іпотечного договору є безпідставними.

Таким чином, порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова