Справа № 459/3750/15-ц
Провадження № 8/459/4/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судових засідань Шульган Л.І.

представника заявника ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Червонограді цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В :

03.06.2019 р. представник заявника звернувся у суд з даною заявою, у якій просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11.10.2016 року у справі № 459/3750/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 , та у цій частині ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування заяви зазначив, що з прийнятим судовим рішенням заявник не погоджується. Після ознайомлення із матеріалами даної справи та справи №459/4868/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно за кредитним договором № CGV0GK000000029 від 15.01.2008 р. йому стало відомо, що у матеріалах вказаної вище справи наявна вимога банку, яка скеровувалась на адресу ОСОБА_6 від 05.08.2013 р. про повернення всієї суми заборгованості по кредиту. Таким чином вважає, що банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, та 09.10.2013 р. реалізував своє право на стягнення боргу шляхом пред`явлення позову до боржника ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Про вказані обставини заявникові не було відомо, оскільки банк не скерував йому вказаної вище вимоги, також він не був залучений стороною у вказаній вище справі. За таких фактів вважає дану обставину нововиявленою і такою, що має істотне значення для справи. Зокрема, вимога про повернення усієї суми заборгованості по кредиту згідно поштових відправлень, була скерована банком на адресу ОСОБА_4 21.08.2013 р. Таким чином вважає, що в даному підлягає застосуванню шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до поручителя передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, в той же час із позовом банк звернувся до суду з даним позовом із пропуском вказаного строку, а саме 19.11.2015 р.. При цьому ствердив, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування самого зобов`язання. Оскільки банк змінив строк виконання договору, внаслідок реалізації права в порядку ст.ст. 1048, 1050 ЦК України, позивачем були пропущені строки для пред`явлення вимоги про стягнення боргу до поручителя.

03.07.2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

02.08.2019 р. представником позивача було подано відзив на заяву, в якому останній просив у задоволенні заяви відмовити. Мотиви відзиву зводяться до спростування доводів заявника та наголошенні того, що обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими. Зокрема зазначено, що згідно умов укладеного між заявником та банком договору поруки, сторони прийшли згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про порушення права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 5 років. Зазначає, що кредитором було пред`явлено вимогу до поручителя в межах 5-річного строку. Щодо посилання заявника на попереднє звернення банку до суду з позовом про звернення стягнення зазначає, що вимога була направлена відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», що не є тотожнім з прийняттям рішення про зміну строку виконання зобов`язання. При цьому отримання рішення про звернення стягнення (яке не виконане) не позбавляє права банку захистити свої порушені права в інший спосіб, який передбачений законом.

В подальшому 06.08.2019 р. представником заявника було подано відповідь на відзив, а 16.08.2019 р. представником позивача пояснення, мотиви яких тотожні фактам і обставинам наведеним у вказаних вище процесуальних документах.

Ухвалою суду від 28.08.2019 р. зупинено провадження у справі до набарння законної сили судовим рішенням Верховного Суду при розгляді касаційної скарги на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04.03.2019 року у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

10.12.2019 р. провадження у справі було поновлено, та справу призначено до судового розгляду на 24.03.2020 р., яке за клопотання представника позивача було відкладено на10.07.2020 р.

Представник заявника у судовому засідання заяву підтримав з підстав наведеній у ній, просив дану заяву задовольнити, при цьому ствердив, що попередньо був пред`явлений позов до позичальника ОСОБА_7 про звернення стягнення на майно, а тому банк реалізував своє право на дострокове стягнення боргу. Банк не направляв поручителю копії вимоги, яка була направленою позичальнику, про існування такої йому не було відомо. Більше того суд був позбавлений можливості дослідити ці обставини, оскільки після скерування вимоги про дострокове розірвання договору, така поширюється на права і обов`язки поручителя. Таким чином, банк звернувся до поручителя з позовом поза межами шестимісячного строку.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечила. Зазначила, що сама вимога не є нововиявленою обставиною, при цьому законодавством не передбачено скерування вимоги поручителю у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому заявникові про існування вказаної вимоги було відомо при укладенні договору поруки, оскільки умовами кредитного договору передбачено право банку, у разі невиконання позичальником умов кредитного договору, на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та скерування позичальникові відповідної вимоги. Більше того, договором поруки передбачено 5 річний термін в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права. Таким чином, обставини на які посилається заявник не можуть слугувати підставою перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідач ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши докази суд прийшов до наступного висновку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11.10.2016 р., позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованостізадоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № CGV0GK від 15.01.2008 року у розмірі 47 525,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.09.2015 року еквівалентно 1 027 019,18 грн., та 15 405,29 грн. судових витрат.

З мотивувальної частини даного судового рішення встановлено, що у зв`язку з невиконанням умов вище вказаного кредитного договору позивач звертався в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який був задоволений рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.05.2014 року у справі № 459/4864/13-ц, що набрало законної сили 05.09.2014 року. Доказів виконання даного рішення відсутні.

Як видно з матеріалів справи, 29.10.2015 р. банк скерував на адресу відповідачів вимогу про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції. В подальшому 19.11.2015 р. банк звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості.

Згідно умов договору поруки укладеного між заявником та банком від 15.01.2008 р., цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (п.11 цього Договору). Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п.12 цього Договору).

Як зазначено у п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 №4, передбачений главою 4 розділу V ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 №4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які відповідно до п.1 ч. 2 ст. 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі .

Представник заявника обґрунтував свою заяву доводами, що зведені до припису п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, у відповідності до якого підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Аналіз обставин, на які покликається заявник, свідчить, що такі не є істотними для справи, оскільки вони не могли спростувати факти, покладені в основу рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11.10.2016 р., не входили до предмета доказування у справі, отже не є нововиявленими у розумінні норм ЦПК України.

За таких фактів і міркувань відсутні підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.423, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11.10.2016 р. у справі № 459/3750/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 14.07.2020 р.

Суддя: М. Д. Новосад