ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9281/18 Номер провадження 22-ц/814/1212/20Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 05 березня 2019 року, прийнятого під головуванням судді Савченко Л.І. в м. Полтава

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з вказаним позовом. Зазначало, що відповідачу надавалися послуги з центрального теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1 , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання остання виконувала не належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у сумі 12 676,31 грн. за період з 01 лютого 2015 року по 01 жовтня 2018 року, яку просили стягнути з відповідача.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 05 березня 2019 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 лютого 2015 року по 01 жовтня 2018 року у сумі 12 676 грн. 31 коп. з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати по справі у вигляді судового збору 1762 грн.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що не є власником квартири, куди надавались послуги, договору між нею та позивачем про їх надання не укладалось. Не вірно також судом визначений період заборгованості, у зв`язку з чим вважає, що підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_2 загальною опалювальною площею 23,52 кв.м.

Відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконувала, тому станом на 01 липня 2018 року утворилася заборгованість в сумі 10 317,45 грн., за період з 01 квітня 2015 року по 01 жовтня 2018 року, нараховано також індекс інфляції в сумі 1 835,45 грн. та 3 % річних в сумі 523,41 грн., загальна сума заборгованості становить 12 676,31 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконувала, а саме не вносила платежі за послуги з теплопостачання в повному розмірі, у зв`язку з чим за період з 01 лютого 2015 року по 01 жовтня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 12 676 грн. 31 коп., яку стягнув з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду Україні від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Апеляційним судом отримана інформація з управління майном комунальної власності міста Полтави, з якого вбачається, що після пожежі у будинку на АДРЕСА_3 ) ОСОБА_1 на підставі листа Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради від 03.11.2003 року № 01-19/06/658 була поселена у кімнату маневреного фонду № 38 жилою площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_4 .

У червні 2018 року вказана кімната виділена іншій особі ( а.с. 78 ).

З відзиву ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вбачається, що позивач у жовтні 2016р. отримав від Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» відомості про те, що особовий рахунок на кімнату АДРЕСА_1 відкрито на ОСОБА_1 .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконувала, а саме не вносила платежі за послуги з теплопостачання в повному розмірі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо періоду стягнення заборгованості.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Беручи до уваги, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося з позовом 14.11.2018 року, а ОСОБА_1 займала кімнату АДРЕСА_1 до червня 2018 року, то відповідно заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з теплопостачання підлягає стягненню за період починаючи з листопада 2015 року по травень 2018 року включно.

З огляду на вказане та на підставі розрахунку позивача з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за вказаний період у розмірі 9433,03 грн., нарахований індекс інфляції в сумі 1080, 50 грн. та 3 % річних в сумі 410,44 грн., загальна сума заборгованості становить 10 923,97 грн.

Пропорційно за розміру задоволених вимог згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1518, 42 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 05 березня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 05 березня 2019 року змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з листопада 2015 року по травень 2018 року включно у сумі 10 923,97 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати по справі у вигляді судового збору 1518, 42 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 16.07.2020 р.