печерський районний суд міста києва
Справа № 2-3239/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар Шевченко Т.В.,

учасники справи

стягувач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»

боржник: ОСОБА_1

приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна

заінтересована особа Державне підприємство «Сетам»

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни щодо здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57883914 з приводу виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2011 року у справі № 2-3239/11 та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року боржник ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, яку в подальшому уточнила та просила визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. щодо реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні № 57883914, а саме: однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зупинити та заборонити реалізацію ДП «Сетам» арештованого майна, зобов`язати приватного виконавця Вольф Т.Л. відкликати та заборонити подавати заявки на реалізацію арештованого майна, зупинити вчинення виконавчих дій з реалізації арештованого майна.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 28.05.2019 року боржником ОСОБА_1 отримано від ДП «Сетам» повідомлення про відомості щодо реалізації предмета іпотеки, а саме: однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності та є предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку» і виступає як забезпечення її зобов`язань, як позичальника, за кредитом, наданим їй ПАТ АБ «Укргазбанк» в іноземній валюті.

Такі дії приватного виконавця щодо передачі нерухомого майна на реалізацію ДП «Сетам» боржник вважає неправомірними, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

-таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

-загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

При цьому, арештоване нерухоме майно є предметом іпотеки та забезпеченням за кредитом, є єдиним та постійним місце проживання боржника ті іншого майна не має у власності.

Також приватним виконавцем в порушення вимог п. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не винесено окрему постанову про стягнення основної винагороди, не зазначено її порядок стягнення та відповідно відсутній розрахунок.

При цьому, приватним виконавцем накладено арешт на рахунок, який призначено для виплати заробітної плати, чим порушив її права, передбачені ст. 43 Конституції України.

Крім того, приватним виконавцем не було направлено на адресу боржника постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, звіт про оцінку квартири АДРЕСА_1 , також на адресу боржника не надходив.

Ухвалою суду (суддя Литвинова І.В.) від 05.06.2019 року заявлено самовідвід від розгляду скарги боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця та зобов`язання вчинити дії щодо примусового виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2011 року у справі № 2-3239/11 за позовом ПАТ АТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 2-3).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2019 року вказана справа розподілена для розгляду судді Батрин О.В. (а.с.6).

Ухвалою суду від 11.06.2019 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для зазначення процесуального статусу учасників виконавчого провадження та уточнення форми звернення до суду щодо оскарження дій державного виконавця (а.с. 27).

12.08.2019 року до суду надійшли письмові пояснення приватного виконавця Вольф Т.Л. (а.с.69-85), відповідно до яких однією з умов, за якої не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. При цьому, під час повторного виходу приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника було встановлено, що боржник ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , не проживає та в даній квартирі на даний час проживає ОСОБА_3 , зі слів якої боржник проживає разом зі своїм чоловіком в іншій квартирі, у зв`язку з чим 15.04.2019 року приватним виконавцем було складено заявку на реалізацію арештованого майна в рамках виконавчого провадження № 57883914 та направлено описане та арештоване майно на реалізацію до ДП «Сетам». Таким чином, приватний виконавець діяла правомірно та законно і своїми діями не порушила жодної норми чинного законодавства України. Крім того, боржником не надано доказів на підтвердження того, що спірна квартира є її постійним місцем проживання. При цьому, постанову про арешт коштів боржника приватним виконавцем винесено відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» задля забезпечення реального виконання боржником рішення суду та у вказаній постанові приватний виконавець визначив банківським установам порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який серед інших зарахувань здійснюється нарахування заробітної плати чи пенсії. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» всі постанови, що були винесені приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 57883914, а також інші документи були надіслані на адресу боржника простим поштовим відправленням.

13.08.2019 року від представника ДП «Сетам» - Якимчук Н.М. надійшли письмові пояснення щодо скарги (а.с. 94-98), відповідно до яких заперечила щодо задоволення скарги, оскільки норми Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без відповідного судового рішення. При цьому, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняються дії інших законів, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачений перелік дій, які може чи зобов`язаний вчиняти державний/приватний виконавець, крім тих дій, які безпосередньо пов`язані з зверненням стягнення на майно боржника відчуженням. Крім того, боржником не доведено, що вона використовує реалізовану квартиру як місце постійного проживання.

Ухвалою суду, занесеної до журналу судових засідань від 15.08.2019 року до матеріалів скарги долучено письмові заперечення представника стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Бабенка А.І., відповідно до яких дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника є законними, оскільки остання не надала достатніх та обґрунтованих доказів, що на рахунки, які йому відкриті в ПАТ «Альфа-банк» заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження» та жодних довідок з банківської установи не надано, які містять інформацію про те, що рахунок боржника використовується виключно для отримання заробітної плати. Крім того, дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набрав чинності 07.06.2014 року не може застосовуватися до боржника, оскільки рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі № 2 -3239/11 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитної заборгованості було прийнято судом задовго до прийняття вказаного Закону. Щодо вимог про зупинення реалізації ДП «Сетам» арештованого майна, то процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах відповідно до ст. 432 ЦПК України, якою не передбачено зупинення виконання за виконавчими листами у відповідності до ст. 149, 150 ЦПК України.

Ухвалою суду від 15.08.2019 року у задоволенні клопотання представника ПАТ АБ «Укргазбанк» про залишення скарги без руху відмовлено (а.с. 132, 136-137).

Ухвалою суду від 15.08.2019 року визнано заяву представника стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» Бабенка А.І. про відвід судді необґрунтованою та передано заяву про відвід для вирішення питання в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України (а.с. 135).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2019 року розгляд заяви про відвід судді розподілена для розгляду судді Новаку Р.В. (а.с. 139).

Ухвалою суду від 26.09.2019 року (суддя Новак Р.В.) у задоволенні заяви представника стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» Бабенка А.І. про відвід судді відмовлено (а.с. 141).

Ухвалою суду від 08.11.2019 року поновлено провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. щодо здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57883914 з приводу виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2011 року у справі № 2-3239/11 та зобов`язання вчинити певні дії, призначено судовий розгляд справи на 10.12.2019 року (а.с. 143).

У судовому засідання боржник ОСОБА_1 підтримала скаргу.

Представник стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Фесенко О.М. заперечив щодо задоволення скарги.

Представник приватного виконавця Коваленко Т.А. заперечила щодо задоволення скарги.

Заслухавши пояснення представника стягувача, представника приватного виконавця, боржника та дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з такого.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 10.12.2018 року відкрито виконавче провадження № 57883914 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3239/11, виданого 07.02.2012 року Печерським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 343-ф/08 від 04.07.2008 року в розмірі 117 004 доларів США, що за офіційний курсом НБУ станом на 12.08.2011 року становить 932 640,00 грн., 14 425,78 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне кредиту, 34 091,70 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, витрати з оплати судового збору у розмірі 1700,00 грн., 120,00 грн. на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ( а.с. 36-37).

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 10.12.2018 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка разом з викликом приватного виконавця 10.12.2018 року направлена сторонам виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, боржнику направлені документи за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена у виконавчому документі ( а.с. 75, 100-101).

Тому, боржник була обізнаною зі своїми борговими зобов`язаннями за рішенням суду та повідомлена належним чином про наявність виконавчого провадження, що вимагало від неї добросовісної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за пактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до іпотечного договору від 04.07.2008 року забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором № 343-ф/08 від 04.07.2008 року є нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира АДРЕСА_1 та яка згідно договору купівлі-продажу належить на праві власності боржнику (а.с. 38-43).

У зв`язку з чим, 24.01.2019 року приватним виконавцем було здійснено виїзд за місцезнаходженням майна боржника та встановлено, що боржник ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає, про що було складено акт в присутності понятих та представника стягувача (а.с. 78).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

24.01.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника - цієї квартири (а.с. 79-82).

06.02.2019 року суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ТОВ «Євроексперт Груп» виготовлено звіт про оцінку майна, а саме квартира АДРЕСА_1 , вартість об`єкту оцінки становить 865 870,00 грн. (а.с. 24).

20.02.2019 року приватним виконавцем на адресу сторонам виконавчого провадження направлено копію першої та другої сторінки висновку експерта про вартість нерухомого майна для ознайомлення та до відома, одночасно роз`яснено, що з повним висновком експерта сторони мають можливість ознайомитись у прийомні години в офісі приватного виконавця (а.с.83), що спростовує доводи боржника не отримання висновку експерта та неможливість з його ознайомленням.

11.04.2019 року приватний виконавець повторно здійснив вихід за місцезнаходженням майна боржника, внаслідок якого встановлено, що боржник ОСОБА_1 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 та в останній проживає ОСОБА_3 , зі слів якої, боржник проживає разом зі своїх чоловіком в іншій квартирі, про що державним виконавцем було складено акт в присутності понятих та представника стягувача (а.с. 84).

У зв`язку з чим, 15.04.2019 приватним виконавцем до Київської філії ДП «СЕТАМ» направлено заявку на реалізацію арештованого майна виконавчого провадження № 57883914 (а.с. 85).

Згідно з повідомлення ДП «СЕТАМ» від 19.04.2019 року електронні торги щодо реалізації предмета іпотеки призначено дату та час проведення електронних торгів на 17.05.2019 о 09:00 год., реєстраційний номер лота - 344769, початкова ціна продажу майна - 865 870, 00 грн., про що було повідомлено приватного виконавця та сторін виконавчого провадження (а.с. 44-45).

Відповідно до повідомлення ДП «СЕТАМ» від 30.05.2019 року електронні торги щодо реалізації предмета іпотеки призначено дату та час проведення електронних торгів на 01.07.2019 о 09:00 год., реєстраційний номер лота - 353418 (уцінено лот № 344769), початкова ціна продажу майна - 692 696,00 грн., про що було повідомлено приватного виконавця та сторін виконавчого провадження (а.с. 46-47).

Доводи боржника з приводу того, що квартира не підлягала примусовій реалізації, так як на неї поширюється мораторій відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд видхиляє, виходячи з такого.

Відповідно до пп. 1 п. 1 цього Закону передбачено, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Вказаним Законом чітко встановлені умови за наявності яких забороняється примусове стягнення нерухомого житлового майна, що в даному випадку належить позичальнику (боржнику).

Зокрема, однією з обов`язкових умов можливого застосування вимог зазначеного Закону є те, що житлове приміщення має використовуватись позичальником як місце постійного проживання.

При цьому, під час опису та арешту майна боржника було встановлено, що предмет іпотеки не використовується боржником в якості житлового приміщення, не є її постійним місцем проживання та у вказаній квартирі проживає ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , яка пояснила, що боржник ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком проживає в іншій квартирі за іншою адресою, що підтверджується актом від 11.04.2019 року, підписаним приватним виконавцем, понятими та представником стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк».

Жодних доказів, які б спростовували наведену обставину, боржником не надано.

Тому дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на іпотечну квартиру боржника ОСОБА_1 не поширюється.

Також не підлягають задоволенню вимоги скарги про зупинення та заборону реалізації ДП «Сетам» арештованого майна, виходячи з такого.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Таким чином, у суду відсутні повноваження щодо зупинення реалізації арештованого майна під час виконавчого провадження.

Суд також не бере до уваги твердження боржника щодо порушення приватним виконавцем вимог п. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», оскільки не винесено окрему постанову про стягнення основної винагороди, не зазначено її порядок стягнення та відповідно відсутній розрахунок, як безпідставні, оскільки приватним виконавцем на підставі ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і інших рішень» одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомлено боржника про стягнення основної винагороди у розмірі 98 297,74 грн., яка складається з 10 % від загальної суми до стягнення за виконавчим документом, нарахована відповідно до Порядку виплати винагород державним виконавцям та розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08.09.2016 року.

Твердження боржника ОСОБА_1 про порушення її прав протиправними діями приватного виконавця щодо накладення арешту на рахунок, відкритий в АТ «Альфа-Банк», який призначений для виплати заробітної плати, суд відхиляє, виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших Фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на подану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах. : також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 1 ст. 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Частина четверта цієї статті визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до п. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до ст. 191, 261 Закону України «Про теплопостачання», ст. 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

У ч. 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

При цьому, боржником ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів того, що постановою приватного виконавця накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку зі спеціальним режимом використання.

Крім того, боржник ОСОБА_1 не виконала вимоги подати декларацію про майно та доходи приватному виконавцю, не вказала майно, на яке може бути звернуто стягнення, борг у добровільному порядку не погасила.

Положеннями ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що приватний виконавець при передачі квартири боржника на примусову реалізацію діяв в межах чинного законодавства, порушень з його сторони судом не встановлено та боржником не доведено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Щодо строків звернення з скаргою суд зазначає, що він боржником не пропущений, оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження ВП 57883914, про що свідчить особистий підпис боржника від 28.05.2019 року, а до суду боржник звернулась зі скаргою 04.06.2019 року (а.с. 1, 7), тобто в межах строку, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України.

Керуючись ст. 18, 19, 28, 34, 48, 59 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. 447-453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни щодо здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57883914 з приводу виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2011 року у справі № 2-3239/11 та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В.Батрин