РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Божко В.В.
за участю секретаря Андрющенко О.В.
28 лютого 2020 р. слідчим СВ ВСП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Дяченко А. С., відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, винесено постанову про закриття вищезазначеного кримінального провадження в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Під час закриття провадження у справі прокурором, всупереч положень ч. 3 ст. 174 КПК України питання про скасування арешту вирішено не було. З викладених підстав, вважає, що даний спір підпадає під юрисдикцію цивільного судочинства, тому і вимушений був звернутися з даним позовом для захисту права власності ТОВ «МЕТА».
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.07.2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Позивач до судового засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Місцем зберігання Акту приймання чорних металів №17/1/463 від 23.10.2019 в 2-х примірниках; Договорів поставки металобрухту № 01032019 МТФ від 01.03.2019; Договорів на перевезення металобрухту автотранспортом ТОВ «МЕТА» від 01.03.2019; товарно-транспортна накладна №2310/19 від 23.10.2019 в 4-х примірниках; накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей №№111, 112, 113, 114, 118 від 18.09.2019; Акту поліції Дяченко А. С., відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, винесено постанову про закриття вищезазначеного кримінального провадження в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення /а.с.6-8/.
Про те, під час закриття провадження у справі прокурором, всупереч положень ч. 3 ст. 174 КПК України питання про скасування арешту вирішено не було.
06.04.2020 р. представником ТОВ МЕТА до Київського районного суду м. Харкова було подано клопотання про скасування арешту майна.
09.04.2020 р. слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова в задоволені клопотання було відмовлено за відсутністю підстав, оскільки до компетенції слідчого судді не відноситься розгляд звернень поза рамками кримінального провадження /а.с. 12/.
21.04.2020 р. ТОВ МЕТА звернулося з позовом до Харківського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 23.04.2020 р. судом першої інстанції позивачу було відмовлено у відкритті провадження з формальних підстав /а.с.10-11/.
Виходячи з норм діючого кримінально-процесуального права, слідує, що питання щодо накладення арешту або його скасування вирішуються виключно в межах досудового розслідування або судового розгляду кримінального провадження. Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження. Тобто, ТОВ МЕТА, як законний володілець майна правомірно розраховував на відновлення його порушеного права, що повністю узгоджується з положеннями ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції , відповідно до яких - утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
Відповідно до ч. 1 ст. 397 ЦК України - володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.
Норма ст. 398 ЦК України передбачає, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Відповідно до ст. 396 ЦК України - особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
З огляду на вказані норми матеріального права слідує, що право володіння (користування) захищається на рівні з захистом права власності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст. 174 КПК України - підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Аналізуючи дані норми процесуального права слідує, що способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна - кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Оскільки кримінальне провадження з обвинувальними актом або з поданням про закриття провадження з підстав, передбачених законом, до суду не надходило, а було закрите під час досудового розслідування, то питання, пов`язані з необґрунтованим обмеженням або порушення прав особи не підсудні в порядку кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідна правова позиція сформульована Верховним Судом України у Постанові від 15.05.2013 року справа № 6-26цс13, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц.
Спосіб захисту порушеного права відповідно до ст. 16 ЦК України відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення дії, яка порушує право.
Суд ухвалює рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,13,77,81,89,258,263,265 ЦПК України, ст. 316, 317, 386, 387, 395, 398 ЦК України , суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТА» задовольнити.
Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТА» (місцезнаходження: 61030, м. Харків, вул. Біологічна, 7; .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області, Відділ спеціальної поліції (місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Пушкінська, 54).

Суддя - В.В. Божко