РІШЕННЯ

Іменем України

11.06.2020 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за закономта скасування свідоцтва та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Згідно розпорядження в.о. голови Маньківського районного суду Черкаської області Костенка А.І . до Жашківського районного суду Черкаської області передано цивільну справу №701/1390/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за закономта скасування свідоцтва та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, обґрунтування якої полягає в наступному.

Мати позивача ОСОБА_5 перебувала у шлюбі зі своїм першим чоловіком ОСОБА_2 з 02 травня 1982 року.

Під час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відповідно до протоколу №6 загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Маньківський» від 23.06.1984р. ОСОБА_2 було прийнято у члени кооперативу. 26.06.1984р. ОСОБА_2 було сплачено перший внесок у кооператив у розмірі 2500р. за квартиру АДРЕСА_1 .

Під час шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_5 двічі сплатила внески за квартиру у житлово-будівельний кооператив «Маньківський» - 23.01.1989р. в сумі 288р., та 04.04.1989р. в сумі 116 крб. Всього за період шлюбу між було сплачено внески за квартиру у житлово-будівельному кооперативі «Маньківський» в розмірі 2904,00 крб.

Таким чином, паєнагромадження в сумі 2904,00 крб. було спільною сумісною власністю подружжя.

27 листопада 1989 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було припинено.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 залишилась проживати у квартирі АДРЕСА_1 та сплачувала пайові внески за неї до повної виплати вартості квартири. Тобто, колишнім подружжям було поділено паєнагромадження за вищезазначену квартиру, та передано ОСОБА_5 право власності на пай.

ОСОБА_2 у своїй апеляційні скарзі на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 21.05.2019р. у справі №701/501/19, яка міститься у матеріалах даної справи, сам визнає, що після розлучення з матір`ю позивача ОСОБА_6 у 1989 році виселився зі спірної квартири, залишивши проживати у даній квартирі ОСОБА_6 .

Фактичне відкрите володіння ОСОБА_6 понад 12 років квартирою АДРЕСА_1 та подальше внесення нею пайових внесків за квартиру підтверджує те, що між колишнім подружжям було досягнуто згоди про поділ паєнагромадження, а саме передано його ОСОБА_6 .

При цьому, незважаючи на те, що ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до іншого житла і не сплачував після розірвання шлюбу пайові внески за квартиру, про що було відомо житлово-будівельному кооперативу «Маньківський», останнього не було виключено із членів житлово-будівельного кооперативу.

Таким чином, ОСОБА_5 мала переважне право на вступ до житлово-будівельного кооперативу «Маньківський», виконувала всі обов`язки члена житлово-будівельного кооперативу, сплачувала пайові внески за квартиру, проте юридично не оформила вступ до кооперативу.

29 грудня 1989 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та при укладенні шлюбу обрала прізвище « ОСОБА_5 ».

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продовжували проживати у квартирі спірній квартирі та сплачувати пайові внески за неї.

Загалом за період шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_7 було сплачено 5277,00 крб.

Відповідно до довідки №39 від 12.08.2005р. вартість квартири АДРЕСА_1 виплачена станом на 25.12.1992р. в сумі 8184,04 крб. по цінам 1987року.

Від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач по справіОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_7 .

Після смерті батька позивач разом з матір`ю залишилися проживати у спірній квартирі.

Таким чином, мати позивача ОСОБА_5 фактично вступила в управління та володіння квартирою АДРЕСА_1 , пайові внески за яку було сплачено під час шлюбу з ОСОБА_7 , і яка у зв`язку з цим вважається спільною сумісною власністю подружжя.

14 березня 2020 року мати позивача ОСОБА_5 , з якою позивач проживала разом до дня її смерті у вищевказаній квартирі, померла.

На момент смерті матері позивач ОСОБА_1 була неповнолітньою, а тому рішенням виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 30.07.2002р. №154 за позивачем було закріплено право на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_5

Позивач на момент смерті матері була неповнолітньою і постійно проживала з нею, а тому вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті матері, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Спадкова справи після смерті матері не відкривалася, а тому вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_5 виплатила повністю пайовий внесок за квартиру, проте за життя право власності на неї не оформила в передбаченому законодавством порядку.

Позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 та видано йому свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 не міг законно набути право власності на спірну квартиру, так як добровільно вибув з неї і не сплачував за неї пайові внески, що свідчить про неправомірність набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру.

Враховуючи вищевикладені обставини позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою та просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за закономпісля померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати свідоцтво проправо власності на нерухоме майно від 02.03.2015р. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.03.2015р. на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 09 березня 2020 року справу було прийнято до свого провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник не з`явилися по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.55 Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05 квітня 2019 року Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.22).

Після одруження ОСОБА_1 змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.23).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.24,25).

Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2011р., що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №4 від 01.03.2019р. (а.с.20).

На момент смерті матері позивач ОСОБА_1 була неповнолітньою і постійно проживала з нею, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому рішенням виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 30.07.2002р. №154 за нею було закріплено право на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом частин четвертої, п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УPCP 1963 року.

Разом з тим, за змістом статті 524 ЦК УРСР (у редакції, чинній на час виникнення даних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК УРСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Статтею 548 ЦК України установлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі змістом статті 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ).

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994р. №18/5 в редакції, що діяла на день смерті ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово- експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст.561 Цивільного кодексу УPCP, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину фактично, має право отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті матері у разі звернення до нотаріуса.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №55480224 від 15.03.2019р., виданої Маньківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація стосовно заведення спадкової справи після смерті матері позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутня. За вказаними параметрами запиту знайдено інформацію стосовно іншої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Вказане свідчить, що позивачка ОСОБА_1 не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та визначення кола спадкоємців, а тому її звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за закономта скасування свідоцтва та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно є передчасним.

Статтею 16 ЦК України встановлено способами захисту цивільних прав та інтересів.

Заінтересована особа не позбавлена можливості звернутися до відповідних органів у порядку, передбаченому чинним законодавством, щодо припинення прав оренди земельної ділянки, або скасування державної реєстрації.

Як передбачено ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши вищевикладені обставини та оцінивши у сукупності наявні у справі письмові докази, враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994р. №18/5, ст.16 ЦК України, ст.ст.524, 529-535, 548, 549, 561 ЦК УРСР, ст.ст.2, 4, 5, 12, 19, 76, 77, 80, 89, 258-259, 263, 265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за закономта скасування свідоцтва та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду, при цьому відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення складено 11.06.2020р.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик