Справа № 487/2176/20
Провадження № 2/487/1509/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді: Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання: Дорош В.В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача - Бугаєнко Т.В. , розглянувши в судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Миколаєві про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Миколаєві, в якій просить стягнути з відповідача 20 тисяч грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 09 квітня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак така заява не була внесена до ЄРДР. 21 травня 2019 р. ухвалою суду задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано посадову особу ТУ ДБР в м. Миколаєві внести відповідні відомості до ЄРДР. Таким чином, судовим рішенням встановлено порушення прав позивача. Вказаною бездіяльність було завдано моральну шкоду позивачу, який має інвалідність пов`язану із захворюванням хребта, а тому йому важко пересуватись. Після стресу, який він пережив, його здоров`я погіршилось. Ситуація, що склалася вимагає від нього додаткових зусиль. 07 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату компенсації за спричинену моральну шкоду, проте така претензія залишена без реагування, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

26 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

03 червня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяння йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що є обов`язком позивача. Права позивача, на порушення яких він посилається з підстав невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою, були відновлені шляхом бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України. сам по собі факт, що ухвалою слідчого судді зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, не підтверджує заподіяння шкоди позивачу, а також не встановлює наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю посадової особи ТУ ДБР, яка виразилась у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР та настанням шкоди. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову.

22 червня 2020 року до суду надійшло заперечення на відзив, відповідно до якого відповідач отримав відповідь на відзив, з яким не погоджується у зв`язку з відсутністю переконливих аргументів щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні представником позивача долучено відповідь на відзив. яка мотивована тим, що друга і третя сторінки відзиву містять в собі нормативну базу, яка повністю підтверджує позовні вимоги. судовим рішення встановлено факт порушення прав позивача і факт порушення слідчим ДБР вимог Закону. Крім того, зазначає, що позивач є інвалідом, пересувається з допомогою милиці по медичним показанням. Він був змушений звертатись до адвоката, витрачати час і сили, просити, щоб його відпустили з роботи, змушений був неодноразово звертатись до ТУ ДБР з тим, щоб було виконано рішення суду. просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, надали пояснення аналогічні змісту позову та відповіді на відзив. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві і запереченнях на відповідь на відзив.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 06 травня 2019 року подав слідчому судді Заводського районного суду м. Миколаєва скаргу на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви від 09.04.2019 р.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2019 року зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою ОСОБА_1 від 09.04.2019 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати розслідування.

Вважаючи, що незаконною бездіяльністю ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві позивачу спричинено моральну шкоду, позивач звернувся до суду із позовом.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, відповідно до якої, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з частинами першою та шостою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між бездіяльністю ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка виразилась у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР та настанням шкоди.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

При цьому, наявність недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності.

Сам по собі факт, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2019 року зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, обставини якого викладені у заяві ОСОБА_1 від 09 квітня 2019 року, не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, а також і про причинний зв`язок із заподіяною майновою та моральною шкодою.

Права ОСОБА_1 , на порушення яких останній посилався з підстав невнесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою, були відновлені шляхом задоволення його скарги на бездіяльність слідчого в порядку, визначеному КПК України та виконання ухвали слідчого судді.

Необхідність звернення до суду щодо дій органів досудового розслідування не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а позивачем не доведено моральних страждань внаслідок бездіяльності ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення моральних страждань внаслідок бездіяльності ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-88, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Миколаєві про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Територіальне управління Державного бюро розслідувань в м. Миколаєві, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 9.

Повне судове рішення складено 20 липня 2020 року.

Суддя: З.М.Сухаревич