24.07.2020 Справа № 756/8562/19
Унікальний № 756/8562/19
Провадження № 2/756/1416/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Дрончак Д.А.

представника позивача Сироткіної С .О. представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Національного університету «Києво-Могилянська академія» до ОСОБА_5 , про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в липні 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача стягнення майнової шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що Національний університет «Києво-Могилянська академія» наказом від 28.09.2012 № 78-а на підставі рішення приймальної комісії від 26.09.2012 № 1 зарахував відповідача до аспірантури НаУКМА з 01.10.2012 за спеціальністю 05.17.18 «Мембрани та мембранна технологія» (з відривом від виробництва) та призначив стипендію.

Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення НаУКМА та відповідач не укладали.

Рішенням Вченої ради НаУКМА від 20.12.2012 протокол № 10 затверджено відповідачу тему дисертаційного дослідження «Отримання супергідрофобних мембран для мембранно-дистиляційних процесів» та призначено доцента, кандидата технічних наук Вакулюк П.В. науковим керівником.

Наказом НаУКМА від 20.09.2013 № 82-а на підставі заяви відповідача від 11.07.2013, Ухвали Вченої ради НаУКМА від 19.09.2013 протокол № 7 відповідачу дозволено перервати термін навчання в аспірантурі з 01.10.2013 по 30.09.2014 для навчання в університеті Монпельє (Франція).

Наказом НаУКМА від 25.09.2014 № 32-а на підставі заяви відповідача від 27.08.2014, Ухвали Вченої ради НаУКМА від 25.09.2014 протокол № 17 відповідачу дозволено подовжити переривання терміну навчання в аспірантурі з 01.10.2014 по 30.09.2015 для навчання за програмою Erasmus Mundus ЕМВЕ (Університет Порто, Португалія).

У періоду переривання терміну навчання: жовтень 2013 р. - вересень 2015 р. виплата відповідачу стипендії не здійснювалась.

Наказом НаУКМА від 29.09.2015 № 30-а відповідача поновлено в аспірантурі з 01.10.2015 для продовження навчання та поновлено виплату стипендії.

Відповідно до Статуту НаУКМА рішення з питань навчання, у тому числі аспірантів, приймає Вчена рада НаУКМА, яка може делегувати частину своїх повноважень вченим радам факультетів.

Вченою радою факультету природничих наук (протокол № 6 від 09.06.2016) прийнято рішення про відрахування відповідача - аспірантки 2-го року навчання кафедри хімії факультету природничих наук.

Наказом НаУКМА від 24.06.2016 № 24-А на підставі заяви відповідача - аспірантку 2-го року навчання кафедри хімії відраховано з аспірантури з 01.07.2016 у зв`язку з навчанням за кордоном та з цього часу припинено виплату стипендії.

Позивач вказує, що вчинив належні дії з організації навчання відповідача і свої зобов`язання з організації навчання та виплати стипендії відповідачу виконав, а відповідач прийняв виконання, але не завершив навчання

Відповідно до Акту ревізії Державної аудиторської служби України від 19.12.2017 №03-21/11 про перевірку фінансово-господарської діяльності НаУКМА виплачена стипендія за період навчання підлягає відшкодуванню відрахованими аспірантами, які навчалися за державним замовленням.

Фінансування НаУКМА здійснюється за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а тому витрати позивача на виплату стипендії відповідачу за жовтень 2012 р. - червень 2016 р. становлять 31133,40 гривень.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 15,16,20,22,218,526,611,1166 ЦК України, позивач просить суду стягнути з відповідача на свою користь витрати за весь період як аспіранта, який навчався за державним замовленням з відривом від виробництва в розмірі 31 133 грн. 40 коп. та судові витрати.

Ухвалою суду 15.08.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.

26.12.2019 року відповідач ОСОБА_5 направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на те, що посилання позивача на положення пунктів 16,19 та 22 «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів» затвердженого Постановою КМУ від 01.03.1999р. N 309 (надалі Положення №309) є безпідставними, оскільки ці пункти передбачають - порядок відрахування аспіранта за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Відповідач зазначає, що в додатках до позовної заяви немає ні результатів атестації, ні будь-яких інших документів, в яких містяться відомості про відрахування відповідача саме через невиконання індивідуального плану. Натомість, в наказі про відрахування вказано, що відповідач є аспіранткою другого року навчання, а це означає, що відповідача за результатами виконання індивідуального плану та атестування було переведено на другий рік навчання. Крім того відповідач надає до суду докази роботи аспіранта за індивідуальним планом, який передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а саме e-mail листування з приводу іспитів та оцінок/залікових балів. А відтак, посилання позивача на те, що відповідача відраховано через невиконання індивідуального плану не відповідає дійсним обставинам справи та не має документального підтвердження.

Посилання Позивача на Акт ревізії Державної аудиторської служби України від 19.12.2017р. № 03-21/11 про перевірку фінансового-господарської діяльності НаУКМА як на правову підставу для відшкодування стипендії відрахованими студентами, які навчалися за державним замовленням є безпідставним, оскільки чинним законодавством визначено чіткий перелік випадків такого відшкодування. Вказує, що підлягає відшкодуванню саме вартість навчання, яка складається з багатьох чинників, а саме але не виключно: заробітної плати наукового керівника аспіранта, стипендії аспіранта, витрати на матеріально-технічну базу (оснащення), створення умов для якісного навчання аспірантів тому числі практичних занять, тощо. Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості по виплаті саме стипендії (згідно наказу про поновлення), в той же час просить суд стягнути витрати за весь період навчання аспіранта, який навчався за державним замовленням. Розрахунок витрат позивачем не надано. Зазначає, що стипендія виплачувалась відповідачу НаУКМА добровільно, як засіб для існування тому відсутні підстави для її стягнення.

16.01.2020 р. позивачем подана до суду відповідь на відзив відповідача, в якому позивач зазначає, що надані аргументи відповідача не спростовують вимоги про відшкодування завданої шкоди з таких підстав, а саме: строк відрахування не впливає на факт невиконання відповідачем зобов`язань аспіранта відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 1999 р. № 309. У нормативних актах відсутні строки, протягом яких приймається рішення про відрахування аспіранта, але передбачена процедура прийняття такого рішення. Відповідач помилково вважає, що строк відрахування впливає на суть правовідносин його як аспіранта, який навчався за державним замовленням та не закінчив навчання у зв`язку з достроковим відрахуванням. Відповідач подав заяву від 06.05.2016 про відрахування з 01.06.2016. Уповноважений орган - вчена рада факультету природничих наук протоколом № 6 від 09.06.2016 правомірно ухвалила рішення про відрахування відповідача з 01.07.2016. Також відповідач помилково вважає, що не допустив невиконання навчального плану й посилаючись на складання у 2012-2013 навчальному році двох іспитів: з філософії та англійської мови. Відповідач не завершив підготовку і зобов`язання аспіранта виконав частково: після перерви у 2013-2014, 2014-2015 навчальних роках та продовженні навчання у 2015-2016 навчальному році не склав іспит із спеціальності, не закінчив кандидатську роботу та не подав спеціалізованій вченій раді. У даному випадку шкода спричинена відповідачем у формі бездіяльності. Жодних доказів виконання зазначених вимог у повному обсязі з підготовки аспіранта під час навчання відповідач не надав. Крім того, відповідач необґрунтовано стверджує, що відрахування з аспірантури здійснено з поважних причин - за власним бажанням. Але відповідно до п. 22 постанови № 309 вина аспіранта за невиконання індивідуального плану роботи виключається лише за наявності поважних причин. Відповідачем у заяві про відрахування, у відзиві не наведена жодна поважна причина дострокового припинення навчання в аспірантурі. Отже, відповідачем порушено вимоги щодо виконання зобов`язань аспіранта без поважних причин. Відповідач необґрунтовано вважає, що стипендія не включається до витрат на навчання аспіранта, але це твердження суперечить положенням законодавства.

20.02.2020 р. відповідач направила до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що не погоджується з доводами позивача викладених у відповіді, оскільки у наказі на звільнення №24-а від 24.06.2016 р. відсутні будь-які посилання на невиконання навчального плану, як того вимагає п.1 ст. 46Закону України «Про вищу освіту» (в редакції станом на травень 2016 року). Отже, відповідач була звільнена саме у зв`язку із навчанням за кордоном, а не через невиконання навчального плану. Крім того твердження позивача про те, що відповідач не виконувала навчальний план і шкода нанесена позивачу у формі бездіяльності не відповідає дійсності та є лише припущенням. Позивачем не надано доказів того, що відповідач не виконувала навчальну програму і це стало причиною її відрахування. Зазначила, що стипендія аспіранта є частиною витрат закладу вищої освіти на навчання, а повернення отриманої стипендії не платою за навчання в аспірантурі.

18.03.2020 р. позивач надіслав на адресу суду пояснення на заперечення відповідача в яких вказав, що відповідач помилково вважає, склавши два іспити з трьох та атестувавшись за один навчальний рік, він не допустив невиконання навчального плану. Зазначене не відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідач не завершив підготовку і зобов`язання аспіранта виконав частково: після перерви у 2013-2014, 2014-2015 навчальних роках та продовженні навчання у 2015-2016 навчальному році не склав іспит із спеціальності, не закінчив кандидатську роботу та не подав спеціалізованій вченій раді. Жодних доказів виконання зазначених вимог у повному обсязі з підготовки аспіранта під час навчання відповідач не надав.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з обставин викладених в ньому та просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала відносно заявлених позовних вимог та просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Національний університет «Києво-Могилянська академія» наказом від 28.09.2012 № 78-а на підставі рішення приймальної комісії від 26.09.2012 № 1 зарахував відповідача до аспірантури НаУКМА з 01.10.2012 за спеціальністю 05.17.18 «Мембрани та мембранна технологія» (з відривом від виробництва) та призначив стипендію (а.с.21-22).

Рішенням Вченої ради НаУКМА від 20.12.2012 протокол № 10 затверджено відповідачу тему дисертаційного дослідження «Отримання супергідрофобних мембран для мембранно-дистиляційних процесів» та призначено доцента, кандидата технічних наук Вакулюк П.В. науковим керівником. (а.с.23-24)

Наказом НаУКМА від 20.09.2013 № 82-а на підставі заяви відповідача та згідно з рішенням Вченої ради НаУКМА від 19.09.2013 протокол № 7 ОСОБА_5 дозволено перервати термін навчання в аспірантурі з 01.10.2013 по 30.09.2014 для навчання в університеті Монпельє-2 (Франція). (а.с.25)

Наказом НаУКМА від 25.09.2014 № 32-а на підставі заяви відповідача та згідно з рішенням Вченої ради НаУКМА від 25.09.2014 протокол № 17 відповідачу дозволено подовжити переривання терміну навчання в аспірантурі з 01.10.2014 по 30.09.2015 для навчання за програмою Erasmus Mundus ЕМВЕ (Університет Порто, Португалія). (а.с.29)

Наказом НаУКМА від 29.09.2015 № 30-а відповідача поновлено в аспірантурі з 01.10.2015 для продовження навчання та поновлено виплату стипендії у розмірі 1 318 грн. 80 коп. (а.с.32)

06.05.2016 року відповідач звернулась до НаУКМА із заявою про відрахування з аспірантури за власним бажанням з 01.06.2016 р. (а.с.35)

На підставі вищенаведеної заяви наказом НаУКМА від 24.06.2016 № 24-А ОСОБА_5 відраховано з аспірантури НаУКМА з правом поновлення у зв`язку із навчанням за кордоном з 01.07.2016 р. (а.с.34)

Відповідно до розрахунку наданого позивачем (а.с.38) заборгованість ОСОБА_5 перед НаУКМА складає 31 133 грн. 40 коп.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 р. №309 (надалі по тексту - Положення), аспірантура і докторантура є формами підготовки науково-педагогічних та наукових кадрів вищої кваліфікації.

Згідно п.п.1 п. 4 Положення, підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється: за рахунок: коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у державному секторі народного господарства; коштів юридичних та фізичних осіб - на умовах контракту - для роботи у державному і недержавному секторах народного господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про вищу освіту», фінансування державних закладів вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень.

Відповідно до п.13 Положення, особам, зарахованим за державним замовленням до аспірантури з відривом від виробництва або докторантури, стипендія призначається з дня їх зарахування, а тим, які навчаються в аспірантурі або докторантурі за контрактом, - відповідно до умов контракту.

Пунктом 22 Положення вказано, що аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Відповідно до п. 3 Методики розрахунку орієнтовної середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 р. № 346, заклади, установи розраховують вартість підготовки за державним замовленням одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, слухача за освітньо-кваліфікаційним рівнем, науковим ступенем, спеціальністю, напрямом підготовки, галуззю знань, видом економічної діяльності (для професійно-технічного навчального закладу), професією та формою навчання на плановий рік згідно з порядком, затвердженим МОН разом з Мінекономіки та Мінфіном, з урахуванням, зокрема, витрат на виплату академічної стипендії.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростувала, а тому суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Задовольняючи позов, суд також враховує, що відповідач навчалась за державним замовленням, яке фінансується з коштів Державного бюджету України, яке ОСОБА_5 не завершила, а тому слід стягнути з відповідача на користь НаУКМА витрати за весь період як аспіранта, який навчався за державним замовленням з відривом від виробництва в розмірі 31 133 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921 грн., а тому на підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 218, 526 ЦК України, ст.ст.4-5, 12-13, 76-83, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Національного університету «Києво-Могилянська академія» (код ЄДРПОУ - 16459396, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Григорія Сковороди, 2) витрати за весь період як аспіранта, який навчався за державним замовленням з відривом від виробництва в розмірі 31 133 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Національного університету «Києво-Могилянська академія» (код ЄДРПОУ - 16459396, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Григорія Сковороди, 2) судовий збір в розмірі 1921 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.07.2020 року.

Суддя Н.О. Яценко