Справа № 210/1192/20
Провадження № 2/210/1168/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"22" липня 2020 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Металургійний відділ реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Криворізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є матір`ю відповідача, ОСОБА_2 . На підставі обмінного ордеру №3605 від 09.10.1992р., виданого виконавчим комітетом Криворізької міської ради народних депутатів матері позивача (нині померлої) ОСОБА_4 була виділена квартира АДРЕСА_1 ). Позивач вписаний до ордеру, як особа, яка має право вселитися та користуватися житловим приміщенням. На сьогоднішній день в квартирі зареєстровано 4 особи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Зазначає, що відповідач залишив зареєстроване місце свого проживання у зв`язку з виїздом за кордон у 2017 р., з цього часу мешкає за адресою республіка Польща, м. Глівіце, особистих речей та майна у житловому приміщенні не має. З реєстраційного обліку за місцем проживання відповідач не знятий, знятися не має можливості, комунальні послуги та квартирна плата нараховується з урахуванням його проживання у житловому приміщенні. Грошові кошти на оплату комунальних послуг не надає. Позивач не може оформити субсидію, оскільки під час нарахування та призначення субсидії враховується сукупний дохід зареєстрованих осіб. Просить визначити ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання сторони не викликались.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно обмінного ордеру №3605 від 09.10.1992р., виданого виконавчим комітетом Криворізької міської ради народних депутатів ОСОБА_4 була виділена квартира АДРЕСА_1 ) (а.с.8).
Позивач ОСОБА_1 вписана до вищезазначеного ордеру, як особа, яка має право вселитися та користуватися житловим приміщенням ( пункт 1 ордеру, а.с.8).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Саксаганської районної ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками відповідача записано: ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с.9).
Відповідно копії паспорту відповідача ОСОБА_2 , останній зареєстрований з 16.12.1997 р.. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5-зворот).
Крім того, у спірній квартирі зареєстровано: ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою №39 КОМ ДІС «Нова-Ком»(а.с.11).
Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту від 26.02.2020 року, засвідченого начальником участка №4 ООО «СІТІСЕРВІС-КР», відповідач ОСОБА_2 з 2017 року по теперішній час не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Також, судом 26.02.2020 р. було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.
29 квітня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на запит з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , 1996 року народження, зареєстрований з 16.11.1996 року за адресою: АДРЕСА_2 .
Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно з п. 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 як член сім`ї власника квартири, фактично не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, чим обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає, що позов в частині визнання ОСОБА_2 втратившим право користування житлом необхідно задовольнити.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,00 грн.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 23, 76, 80, 81, 258, 259, 263 - 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Металургійний відділ реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Криворізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 840,00 (вісімсот сорок гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Н. А. Літвіненко