Справа №185/9622/19
Провадження № 2/0198/48/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., позивачки ОСОБА_1 , представника третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області Костенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юр`ївка, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа по справі - орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області,

про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_3 , 2009 року народження, в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та матеріально її не утримує.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просила такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином (ас.148), при цьому надав суду заяву про розгляд справи в судовому засіданні в його відсутності та зазначив, що з позовними вимогами згоден в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (ас.149).

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області Костенко Н.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

За викладених вище обставин та з огляду на положення ч.3 ст. 211 ЦПК України суд знаходить можливим розглянути дану справу за відсутності відповідача по справі, проти чого інші учасники процесу не заперечували в судовому засіданні.

В ході розгляду справи судом вчинені наступні процесуальні дії:

-21.02.2020 року постановлено ухвали про відкриття провадження у справі та звільнення позивачки від сплати судового збору (ас.48-52);

-17.03.2020 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас.65-66);

-17.04.2020 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження, відкладення підготовчого засідання (ас.94-95);

-20.05.2020 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас.109-110);

-25.06.2020 року постановлені ухвали про приєднання до матеріалів справи доказів, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас.143-146).

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , представника третьої особи Костенко Н.В. , з`ясувавши думку малолітньої дитини ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов наступного:

- в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.07.2009 року, виданого відділом РАЦС по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (ас.7).

Шлюб між сторонами, який було зареєстровано 22.08.2008 року, розірвано на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.04.2011 року (ас.17), а окрім того, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2011 року з відповідача по справі ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (ас.8).

Після розірвання шлюбу малолітня дитина сторін ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про реєстрацію та склад сім`ї № 10052 від 10.10.2019 року, видана КП «МІРАЦ» ПМР (ас.14).

Відповідач ОСОБА_2 разом з донькою після розірвання шлюбу не мешкає, при цьому відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2011 року втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 ) та знятий з реєстрації за вказаною адресою з 24.03.2011 року (ас.18-19), окрім того, згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України в Дніпропетровській області за будь - якою адресою зареєстрованим не значиться (ас.47), при цьому в судовому засіданні встановлено, що в теперішній час, після звільнення з місць позбавлення волі, відповідач фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить заява останнього про направлення йому судової кореспонденції саме за вказаною адресою (ас.105), копія пояснень останнього, наданих начальнику служби у справах дітей ОСОБА_4 11.06.2020 року, згідно яких адресою місця проживання в теперішній час відповідач зазначає АДРЕСА_3 (ас .163 ), повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме судової повістки відповідачу ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 ).

Згідно з довідкою виданою КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Павлограда Павлоградської міської ради» малолітня ОСОБА_2 на прийоми до лікаря з`являлася у супроводі матері ОСОБА_1 (ас.15).

Згідно акту відвідування сім`ї за місцем проживання, складеним 07.10.2019 року соціальним педагогом ОСОБА_5 та класним керівником ОСОБА_6 малолітня ОСОБА_2 проживає з матір`ю ОСОБА_1 , яка займається вихованням останньої, при цьому батько дитини з сім`єю не мешкає, вихованням дитини не займається, життям останньої не цікавиться та з такою не спілкується (ас.16).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за підписом в.о. начальника П`ятихатського РВ ДВС Дніпропетровської області Попка Л. від 14.05.2020 року вбачається, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої доньки, яка станом на 01.06.2020 року становить 74 805, 73 грн. (ас.133).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 19.06.2020 року № 1384/0/2-20 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 з огляду на те, що батько дитини має заборгованість по сплаті аліментів, судимості, злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання дитини, з донькою не спілкується, ніде не працює (ас.127-128). Вказаний висновок представник органу опіки та піклування повністю підтримав в судовому засіданні, пояснивши, що на засідання органу опіки та піклування, де вирішувалось питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, відповідач не з`явився, в наданих поясненнях зазначив, що на засідання не приїде, просить приймати рішення в його відсутності, а питання щодо позбавлення батьківських прав хай вирішує суд (ас.163).

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_2 (повних 11 років) висловила думку про те, що не заперечує проти позбавлення її батька батьківських прав з огляду на те, що вона взагалі його не знає, останній раз бачила коли їй було 9 років, при цьому телефонуючи їй з місць позбавлення волі батько погрожував спалити будинок , в якому вона мешкає разом з матір`ю. Матеріальну допомоги від батька не отримує, останній жодного разу не поздоровляв з днем народження та не дарив подарунків.

Відповідно до ч.1- 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно п. 16 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце,

коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,

її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не

забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування

дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову

виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її

нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до

культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею

загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її

внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна

розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної

поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідоме нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ( зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 20 від 19.12.2008 року) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

З огляду на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька) дитини, так і для самої дитини (ст.166 СК України), позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

З огляду на викладене в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання доньки ОСОБА_2 , при цьому свідомо ухиляється від виконання таких, маючи значну заборгованість зі сплати аліментів, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, з дитиною не спілкується, інтересу до її життя та внутрішнього світу не проявляє, що в свою чергу призвело до того, що дитина не знає свого батька. Крім того, суд вважає, що відповідач повністю втратив будь - який інтерес до своєї дитини, самоусунувшись від виконання будь - яких батьківських обов`язків відносно останньої, про що свідчить і заява відповідача до суду про визнання позову у повному обсязі та відсутність будь - яких заперечень щодо позбавлення його батьківських прав.

Відтак, суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Враховуючи, що відповідно до ухвали суду від 21.02.2020 року позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду про позбавлення батьківських прав (ас.51-52), суд вважає необхідним відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 768, 40 гривень, оскільки з позовною заявою позивачка звернулася до суду в 2019 році.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бикове Биковського району Волгоградської області, гр. України, РНОКПП - НОМЕР_2 батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бикове Биковського району Волгоградської області, гр. України, РНОКПП - НОМЕР_2 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) на відшкодування судових витрат по справі судовий збір в розмірі 768, 40 грв. (сімсот шістдесят вісім грв., 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Відповідно до п.3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України строки, визначені ст. 354 ЦПК України продовжуються на час дії карантину встановленого КМУ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач : ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;

- третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, місцезнаходження - 51400, вул. Соборна, буд. 42а, м. Павлоград Дніпропетровської області, .

Повне судове рішення буде складено 17 липня 2020 року.

Суддя С. О. Маренич