Провадження № 22-з/4808/41/20
Головуючий у 1 інстанції Бабій О.М.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
13 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.
суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача- ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто на її користь з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн, 768,00 грн судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, та на користь держави 1 152,60 грн судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

02 липня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказує, що апеляційним судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. При цьому в прохальній частині позовної заяви така вимога зазначена, відповідні докази щодо витрат на суму 5 000,00 грн подані до суду першої інстанції.

Враховуючи клопотання ОСОБА_1 про розгляд заяви у її відсутності та що необхідності розгляду заяви з викликом учасників справи не встановлено, суд розглядає таку в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Як передбачено статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підставою для відшкодування судових витрат, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, є довіреність або ордер, виданий згідно Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»,детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 просила також про розподіл судових витрат. При цьому на підтвердження витрат на правничу допомогу нею долучено договір №39 від 13 вересня 2019 року про надання правової допомоги, укладений з адвокатом Лютаном З.Й., акт передачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №39/1 від 20 вересня 2019 року та оригінал квитанції до прибутково-касового ордеру №39/1 від 16 вересня 2019 року про оплату винагороди адвокату в розмірі 5 000,00 грн (а.с. 44-47).

В матеріалах справи також міститься ордер, виданий на підставі договору про надання допомоги, згідно якого адвокат Лютан З.Й. уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 в Івано-Франківському міському суді (а.с.61).

Аналізуючи ці докази встановлено, що правнича допомога адвоката Лютана З.Й. при розгляді справи в місцевому суді полягала у наданні довірительці інформаційно-консультаційних послуг, ознайомленні з матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , складанні заяв про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії постанови, складанні позовної заяви.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 цього закону) .

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді таіншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15 та інших.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно заяви ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує відсутність заперечення ОСОБА_3 , загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для позивача.

Оскільки позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково на суму 2 000,00 грн, що становить 6,37% (2000,00:31 388,01 х 100), то відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 становить 318,50 грн (5 000,00 х 6,37 %).

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та стягнення на її користь з ОСОБА_3 318,50 грн витрат на професійну правничу допомогу, що також відповідатиме критерію розумної необхідності цих витрат.

Оскільки при ухваленні апеляційним судом постанови від 26 травня 2020 року в даній справі не було вирішено питання відшкодування судових витрат на правничу допомогу, подана ОСОБА_1 заява підлягає до часткового задоволення.

А отже є підстави для прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд

постановив :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання:с.Горохолино Богородчанського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 318,50 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко

Повний текст додаткової постанови виготовлено 13 липня 2020 року