У Х В А Л А

21 липня 2020 року

м. Київ

справа № 381/1943/19

провадження № 61-9502ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Головного управління у м. Києві та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення пені та трьох процентів річних і інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Головного управління у м. Києві та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення пені та трьох процентів річних і інфляційних витрат.

Позов обґрунтований тим, що 20 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державна ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 3772, відповідно до якого, AT «Ощадбанк» надало ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі у розмірі 235 000,00 грн строком на 10 років з терміном остаточного погашення не пізніше 20 серпня 2018 року під 20,5 відсотків річних.

31 березня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладений додатковий договір №1 до кредитного договору, яким змінено термін остаточного погашення кредиту - не пізніше 20 серпня 2023 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між AT «Ощадбанк» та ОСОБА_1 20 серпня 2008 року укладений договір іпотеки № 12963, відповідно до якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1 кв. м.

31 березня 2011 року між AT «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 13615.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 235 000,00 грн.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою чергових платежів за кредитом та відсотками, АТ «Ощадбанк» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 211 629,15 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2014 року у справі № 381/4232/14-ц позов банку задоволено.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року розстрочено виконання рішення суду про стягнення заборгованості у розмірі 211 629,15 грн строком на три роки. ОСОБА_1 порушив умови наданої судом розстрочки.

На сьогодні рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2014 року у справі №381/4232/14-ц не виконав, заборгованість за кредитним договором не погашена.

17 листопада 2014 року між банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким внесено зміни до умов кредитування, а саме у пункт 5.2 кредитного договору та викладено його у такій редакції: «За порушення взятих на себе зобов`язань з повернення основної суми кредиту з 17 листопада 2014 року позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,05616 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення».

Сума пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором станом на 26 лютого 2019 року за період з 26 лютого 2016 року до 12 грудня 2018 року становить 94 613,43 грн, три відсотки річних та інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості - 73 893,27 грн, та складаються з: 59 143,04 грн -сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за основним боргом з лютого 2016 року до лютого 2019 року; 14 750,23 грн - три відсотки річних від прострочених сум з лютого 2016 року до лютого 2019 року.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» три відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі 73 893,27 грн, що складається з: 59 143,04 грн -сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за основним боргом з лютого 2016 року до лютого 2019 року; 14 750,23 грн - три відсотки річних від прострочених сум за кредитом з лютого 2016 року до лютого 2019 року. Стягнуто з ОСОБА_1 пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором станом на 26 лютого 2019 року за період з 26 лютого 2016 року до 12 грудня 2018 року у розмірі 4 613,43 грн. Звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20 серпня 2008 року № 12963, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Чернишовою О. А. № 2977, укладений між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки, здійснити погашення заборгованості перед АТ «Ощадбанк» у розмірі 226 689,96 грн, що складається з: 152 796,69 грн -сума заборгованості за кредитом (за основним боргом); 59 143,04 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за основним зобов`занням з лютого 2016 року до лютого 2019 року; 14 750,23 грн - три відсотки річних від прострочених сум за кредитом з лютого 2016 року до лютого 2019 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольнивши позов частково, суд першої інстанції зазначив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другої статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до статей 526, 599 ЦК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду у цій справі не з вимогою про стягнення з відповідачів цієї ж суми заборгованості, а саме для звернення стягнення на предмет іпотеки у межах забезпечення відповідачем виконання основного зобов`язання.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року.

ОСОБА_1 просить поновити йому строк на касаційне оскарження рішень судів попередніх інстанцій, оскільки повний текст рішення суду апеляційної інстанції він отримав 27 травня 2020 року, тому останній день строку на касаційне оскарження є 26 червня 2020 року. Доказами отримання копії рішення суду апеляційної інстанції є додані до касаційної скарги копії супровідного листа Київського апеляційного суду та конверту із штрих-кодом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта».

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України установлено карантин.

Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 390 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Ураховуючи, що повний текст рішення суду апеляційної інстанції виготовлено під час введення та дії карантину, а процесуальні строки щодо касаційного провадження продовжуються на строк дії карантину, Верховний Суд дійшов висновку, що немає необхідності поновлювати строк на касаційне оскарження оскаржених рішень судів.

Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просить розстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись на скрутний майновий стан, на підтвердження цього надав довідку про доходи за 2019 рік, які становлять 80 831,74 грн нарахованої заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Перевіривши наведені у заяві доводи та встановивши, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення його сплати шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не сплачену частину судового збору у розмірі 7 797,20 грн сплатити частинами протягом трьох місяців, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Крім цього, ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про участь у судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначає, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), за таких обставин клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні задоволенню не підлягає.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.

Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Підставами для касаційного оскарження рішення суду заявник зазначає, що суди порушили норми процесуального права та неповно встановили обставини у справі, які мають значення для вирішення справи, розглянули справу за його відсутності, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, не прийняв до розгляду, поданий ним відзив з додатками; не залучено орган опіки та піклування, оскільки в квартирі, що є предметом іпотеки проживає неповнолітній син.

Також, суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року, провадження № 6-2491цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, пункті 3 частини третьої, пунктах 5,8 частини першої статті 411 ЦПК України, для відкриття провадження у справі.

Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_1 про розстрочення сплати судового збору задовольнити.

Розстрочити сплату судового збору у розмірі 7 897,20 грн шляхом його сплати частинами протягом трьох місяців з дня вручення цієї ухвали, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Фастівського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 381/1943/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Головного управління у м. Києві та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення пені та трьох процентів річних і інфляційних втрат.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 серпня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний