Справа № 185/579/19
Провадження № 2/185/2275/20
У Х В А Л А

27 липня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бондаренко В.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко В.М. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно, в якій просила суд встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 23 листопада 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , до для його смерті, понад п`ять років до часу відкриття спадщини; визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становила 1/2 її частину; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; змінити ОСОБА_1 черговість одержання права на спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 з четвертої черги спадкоємців на першу чергу спадкоємців.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2020 року головуючим суддею визначено суддю Бондаренко В.М.

Ухвалою судді від 22 липня 2020 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно та призначено розгляд справи по суті на 26 серпня 2020 року о 13:00 годині.

24 липня 2020 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючому судді Бондаренко В.М. з тих підстав, що суддя Бондаренко В.М. не може брати участь в розгляді справи відповідно до ст. 37 ЦПК України, так як головуючим суддею при розгляді цивільної справи 29 серпня 2019 року було постановлено ухвалу про залишення її позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно без розгляду, яку постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Крім того, на даний час продовжує існувати недовіра до суду та упереджене ставлення судді до позивача, що є підставою для відводу згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявленого відводу, суд приходить до наступного.

Порядок вирішення заявленого відводу судді визначений статтею 40 ЦПК України.

Частиною другою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (абзац другий частини третьої статті 40 ЦПК).

За вимогами частини сьомої статті 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Статтями 36-39 ЦПК України передбачено підстави для відводу та самовідводу.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України підставою для відводу є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у п. 1-4 ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, ст. 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

У відповідності до ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як вбачаться з матеріалів справи, дійсно 29 серпня 2019року головуючим суддею Бондаренко В.М. було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно без розгляду, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року скасована та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, що свідчить про те, що головуючим суддею Бондаренко В.М. не ухвалювалося рішення суду або ухвала про закриття провадження у справі, які є підставами для розгляду справи у новому складі суду.

Доводи, на які заявник посилається у своїй заяві про відвід не знайшли свого підтвердження, зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді, а тому заява є необґрунтованою і не підлягає задоволенню на зазначених у заяві підставах.

Проте, суд вважає, що заява про відвід підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Заява про відвід судді підлягає задоволенню з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Судом приймається до уваги, що однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист. Крім того, право позивача на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Виходячи з конструкції ч.1 ст. 6 Конвенції, у ній закріплено такі елементи права на судовий захист: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3)публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду.

Зокрема, принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Крім того, у ч. 1 ст. 6 Конвенції прямо зазначено, що кожен має право на розгляд справи судом, встановленим законом. Термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом.

Основними критеріями, якими керується ЄСПЛ щодо визначення органу «судом» у розумінні статті 6 Конвенції є: 1) здатність ухвалювати обов`язкові для виконання рішення; 2) обов`язкова законодавча регламентація функціонування та діяльності «суду»; 3) наявність встановленої законом функції щодо розгляду юридично значимих питань; 4) гарантованість незалежності від державної виконавчої влади та інших учасників справи.

Європейський суд з прав людини вимогливо підходить і до встановлення того, чи був суд, який розглядав справу, незалежним та чи забезпечена його безсторонність. Практика Європейського суду з прав людини, в першу чергу, - виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади. Принцип безсторонності передбачає відсутність у судді особистої заінтересованості у справі та спроможності виконати роль безстороннього арбітра, який вирішує справу незалежно, підпорядковуючись виключно закону.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Враховуючи зміст п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, оскільки у особи виникли сумніви у неупередженості судді, як вони можуть виникнути і у стороннього спостерігача за обставин, що склалися, суддя підлягає відводу від участі у розгляді справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Таким чином, з огляду на практику ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав на справедливий суд.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на однозначну та принципову позицію позивача, з метою сприяння захисту прав, свобод та інтересів учасників справи, задля усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивного і неупередженого проведення судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява про відвід підлягає задоволенню.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу (ч. 1 ст. 41 ЦПК України). Отже, справу необхідно передати до канцелярії суду для визначення іншого судді.

Керуючись ст. ст. 36-40, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко В.М. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно - задовольнити.

Цивільну справу № 185/579/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно - передати до канцелярії Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для повторного розподілу між суддями.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Бондаренко