Справа №: 398/2239/16-ц
провадження №: 4-с/398/4/20
УХВАЛА

Іменем України

"23" липня 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді - Нероди Л.М.,

за участі секретаря - Хілевич Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - державний виконавець Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Сагайдачна Вікторії Володимирівни, боржник ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Сагайдачної В.В. неправомірною, зобов`язати ДВС виконати всі виконавчі дії згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» та надати боржнику ОСОБА_2 розстрочку погашення заборгованості з зазначенням розумних строків та сум погашення заборгованості.

В обґрунтування скарги зазначила, що на виконанні в Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист №2/398/284/17, виданий 17 серпня 2017 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 19251 грн. 12 коп. Державний виконавець Сагайдачна В.В. не вчиняє дій, направлених на виконання рішення суду, що встановлено ухвалою суду від 22 травня 2018 року. Жодного разу на протязі 10 місяців її не було повідомлено про виконання будь-яких виконавчих дій, державний виконавець Сагайдачна В.В. систематично не виконує передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії, в виконавчій справі по цей час відсутні документи, наявність яких вимагає закон, а саме: декларація боржника, перелік майна, яке знаходиться у спільній власності, письмове попередження про відповідальність боржника за дачу неправдивих даних, порушені строки здійснення виконавчих дій тощо. Незаконними рішеннями, протиправними діями та бездіяльністю виконавця грубо порушені її права, знецінені кошти боргу, йде постійне моральне збиткування, державним виконавцем ігноруються ухвали суду, а тому вважає, що дії державного виконавця незаконні.

Крім того, просить надати боржнику розстрочку виконання рішення суду з зазначенням терміну і розміру сум погашення.

Представник Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не надавши матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2/398/284/17 виданого 17.08.2017 року, втретє надіслав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з продовженням карантину та призначення розгляду після його закінчення.

Боржник будучи належним чином повідомленим про час, місце розгляду скарги, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомила.

Відповідно ч.2 ст. 450 ЦПК неявка осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням того, що державний виконавець був повідомлений про розгляд справи, а тому мав можливість подати докази про вжиття достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчого документу, проте таких доказів до суду першої інстанції ним подано не було, суд дійшов наступного висновку.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області по справі №398/2239/16-ц від 31.05.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг в сумі 12 100 (дванадцять тисяч сто) грн та 2 512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн 37 коп., що еквівалентно 100 доларам США станом на 24 травня 2016 року, за борговою розпискою від 01 вересня 2015 року, 239 (двісті тридцять дев`ять) грн 55 коп. - 3 процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, 334 (триста тридцять чотири) грн 64 коп. інфляційних втрат та 3 513 (три тисячі п`ятсот тринадцять) грн 36 коп. процентів за прострочення виконання зобов`язання за позикою та 551 грн 20 коп. судового збору.

На виконання заочного рішення Олександрійським міськрайонний судом Кіровоградської області видано виконавчий лист №398/2239/16-ц.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.02.2019 року у справі №398/1848/18, яка набрала законної сили, встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №54983856 від 25.10.2017 року державним виконавцем Зарудською Н.А. відкрито виконавче провадження. Відповідно до виклику державного виконавця від 04 квітня 2018 року №18173, ОСОБА_2 зобов`язано з`явитись до виконавця та надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа. Однак жодних відомостей про те, що цей виклик був направлений боржнику у матеріалах немає, у судовому засіданні державний виконавець також не змогла надати такі підтвердження. За таких обставин суд при розгляді справи №398/1848/18 дійшов висновку про достовірність пояснень стягувача ОСОБА_1 про те, що зазначений виклик фактично не надсилався. Така бездіяльність державного виконавця є протиправною. Згідно акту від 6 лютого 2018 року, державним виконавцем було опитано власницю квартири, у якій зареєстрована і проживає боржник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка є родичем боржника. Також державним виконавцем Зарудською Н.А., відповідно до акту від 07 травня 2018 року було здійснено перевірку майна боржника ОСОБА_2 за її місцем проживання. Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.10.2018 року було описано та накладено арешт на майно та встановлено часткове обмеження права користування, а саме: телевізор "Панасонік" 1998 р. у неробочому стані - 1 од.; дитяча шафа, коричневого кольору 2010 року випуску - 1 од.; шафа в вітальні, 1995 р. в коричневий колір - 1 од.; комод коричневого кольору 2000 року випуску, маючого невеликі поломки - 1 од.; тумбочка під телевізор, коричневого кольору, 2010 року випуску, пошкоджена, має одне скло з правої сторони; кутовий диван, блакитного кольору, 2000 року випуску, тканина пошкоджена, самостійно куток не розкладається; пральна машина "LG", 2005 року випуску, білого кольору - 1 од.; шафа для посуду, коричневого кольору 2000 року випуску - 1 од.; кухонний куток в занедбаному стані, коричнево-білому кольорі - 1 од. Даний опис та арешт майна проводився за відсутності стягувача, однак стягувач бу належним чином повідомлений про час, місце і дату проведення виконавчих дій, що підтверджується списком згрупованих відправлень та роздруківкою трек-номеру, з яких вбачається, що скаржнику направлялося повідомлення про проведення перевірки майна боржника. Також до матеріалів справи додана декларація про доходи та майно боржника фізичної особи, поданої боржником 12.02.2019 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про суттєву і невиправдану затримку, з якою проводилися зазначені виконавчі дії, що суперечить встановленим п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам розумності строків виконавчого провадження. Так, державний виконавець, надіславши 25 жовтня 2017 року боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження із зобов`язанням боржника подати декларацію про доходи і майно та не отримавши такої декларації, отримавши на відповідні запити відомості про відсутність у боржника грошей на рахунках, зарплатні, нерухомого майна і транспортних засобів, фактично не вчиняв інших дій для забезпечення дійсного виконання рішення суду та не у повному обсязі дії, направленні на розшук майна боржника. Державний виконавець тільки після відкриття провадження у справі №398/1841/18 в жовтні 2018 року провела дії, направлені на опис та арешт майна боржника та на надання боржником декларації про доходи про майно, що є порушенням розумного строку вчинення зазначених виконавчих дій у даному виконавчому провадженні, тому в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Проте, судом не встановлено наявності будь-якої домовленості між державним виконавцем та боржником про розстрочку виконання.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У справі "Войтенко проти України" (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1.

Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст. ст. 260, 261, 447- 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особа: державний виконавець Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Сагайдачна Вікторія Володимирівна, боржник ОСОБА_2 про притягнення до відповідальності, зобов`язання вчинити дії та стягненні моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Сагайдачної Вікторії Володимирівни, яка полягала у порушенні розумного строку вчинення зазначених виконавчих дій у виконавчому провадженні №54983856.

У решті вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.07.2020 року.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА