Справа № 487/368/20
Провадження № 2/487/1092/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.07.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Нікітіна Д.Г.,при секретарі - Оцабера М.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимог позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла свекруха позивачки ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала в АДРЕСА_1 ).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_2 .

Зазначена квартира належала ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 5590, укладеному на товарній біржі "Нерухомість-Південь" 21 травня 2002 року.

Відповідно до вищевказаного договору ОСОБА_2 придбала 2/25 частини домоволодіння по АДРЕСА_3 у ОСОБА_3 за 1700 гривень.

Право власності на відповідну частину домоволодіння було зареєстроване за ОСОБА_2 у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 червня 2002 року за реєстровим номером 3323 в книзі № 14.

Окрім позивачки, після смерті ОСОБА_2 інших спадкоємців не має. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 свекрухою було складено заповіт, за яким вона заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_4 позивачці ОСОБА_1 .

Позивач своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Коханенко О. Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріус своєю постановою від 25 вересня 2019 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що не надано документ, який би посвідчував право власності спадкодавця на нерухоме майно, зазначене в заповіті.

Таким чином, за життя ОСОБА_2 не встигла звернутися до суду з відповідною заявою та визнати укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала в АДРЕСА_1 ).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_2 .

Зазначена квартира належала ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 5590, укладеному на товарній біржі "Нерухомість-Південь" 21 травня 2002 року.

Відповідно до вищевказаного договору ОСОБА_2 придбала 2/25 частини домоволодіння по АДРЕСА_3 у ОСОБА_3 за 1700 гривень.

Право власності на відповідну частину домоволодіння було зареєстроване за ОСОБА_2 у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 червня 2002 року за реєстровим номером 3323 в книзі № 14.

Окрім позивачки, після смерті ОСОБА_2 інших спадкоємців не має. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 свекрухою було складено заповіт, за яким вона заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_4 позивачці ОСОБА_1 .

Позивач своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Коханенко О. Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріус своєю постановою від 25 вересня 2019 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що не надано документ, який би посвідчував право власності спадкодавця на нерухоме майно, зазначене в заповіті.

У відповідності до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Також згідно Листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України та п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 № 7 - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради провизнання права власності в порядку спадкування, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258,259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , мешкає: АДРЕСА_5 РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Г. Нікітін