ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2768/20 Справа № 199/481/19 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Богун О.О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про захист прав споживача, стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС» про захист прав споживача, стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 03 вересня 2018 року між позивачем та ПАТ «Страхова група «ТАС» укладеного договір добровільного страхування майна № FO-00184965, за змістом якого застрахована конструкція з оздобленням, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання умов договору, позивачем 10 вересня 2018 року сплачено страховий платіж у повному обсязі в розмірі 13 600 грн.

17 жовтня 2018 року будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зазнала неправомірного вторгнення третіх осіб, які викрали зовнішню частину системи вентиляції та кондиціювання повітря, вкрали решітку, побили шифер на будівлі, пошкодили стіну, тобто настав страховий випадок, передбачений умовами договору.

Зазначає, що після виявлення крадіжки він повідомив про даний факт Амур-Нижньодніпровський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який прийняв повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зареєструвавши цей факт в ЖЄО за вх. № 36068 від 17 жовтня 2018 року.

В цей же день, на місце події прибув аварійний комісар ПАТ «Страхова група «ТАС», який засвідчив крадіжку та пошкодження майна.

18 жовтня 2018 року позивач прибув до Дніпровської регіональної дирекції «Страхова група «ТАС», де заповнив письмову заявку про подію згідно форми, наданої відповідачем, надав всю необхідну інформацію, оригінали витребуваних відповідачем документів, передбачених умовами договору, надав відповідачу письмову заяву про виплату страхового відшкодування.

23 жовтня 2018 року надав відповідачу оригінали документів, що підтверджують вартість пошкодженого та викраденого майна, а саме бухгалтерську довідку ФОП ОСОБА_1 № 478 від 23 жовтня 2018 року, за якою загальна вартість збитків на момент скоєння злочину складає 253 721,80 грн.

29 грудня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року, відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002288, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та розпочато досудове розслідування.

На виконання умов договору, після виявлення наслідків кримінального правопорушення позивач звернувся до відповідача з повідомленням про подію. До огляду представником відповідача та складання акту огляду, позивач зберігав незмінним пошкоджене майно, та місце події, яка мала ознаки страхового випадку.

Стверджує, що виконав всі зобов`язання за договором страхування, у той час коли відповідач зобов`язання за договором страхування не виконує належним чином.

На підставі вищезазначеного, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 253 721,80 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 253 721,80 грн., а також моральну шкоду у розмірі 2 500 грн., всього 256 22,80 грн. В іншій частині відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач у добровільному порядку не виконує умови договору, тому сума невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 253 721,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, враховуючи, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, що призвело до моральних переживань, вважав відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, АТ «Страхова група «ТАС» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції про порушення АТ «Страхова група «ТАС» умов договору, оскільки застрахованим майном за договором добровільного страхування майна № FO-00184965 є конструкція з оздобленням, тоді як система кондиціювання відноситься до рухомого майна та згідно умов договору не є застрахованим майном. Крім того, дана подія не є страховим випадком відповідно до умов розділу 5 договору.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зробив висновок, що страховик не виконав вимоги п.8.2 Договору щодо негайного, але не пізніше ніж протягом трьох робочих днів, проведення огляду місця страхування, складення акту огляду пошкодженого/знищеного застрахованого майна, отже належним чином не з`ясував причин, обставин та завданих йому збитків.

Це твердження суду є хибним і свідчить про поверхневе дослідження судом доказів і обґрунтувань Відповідача.

Так, 17 жовтня 2018 року об 11:05 год. до Колл-центру АТ «Страхова група «ТАС» звернулась гр. ОСОБА_2 із повідомленням про подію, що мала місце 17 жовтня 2019 року о 03:00 год. З метою проведення огляду місця події відповідач одразу звернувся до ТОВ «ЕКЛІС», яка направила на місце події ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції в рішенні зауважив, що аварійний комісар ТОВ «ЕКЛІС» ОСОБА_3 не має кваліфікаційного свідоцтва про складання екзамену на відповідність знань кваліфікаційному мінімуму, що підтверджується листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а отже не має кваліфікації з визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

ОСОБА_3 не визначав для АТ «Страхова група «ТАС» ані причини настання страхового випадку, ані розмір завданих збитків.

Письмову заяву представник страхувальника ОСОБА_6 подав до AT «Страхова група «ТАС» 18 жовтня 2018 року і був одразу повідомлений про необхідність додаткового огляду застрахованого майна, у зв`язку із виявленими розбіжностями між фотографіями та актом огляду ОСОБА_3 .

На що було отримано відповідь від ОСОБА_6 про неможливість проведення такого огляду, у зв`язку із проведеними ремонтно-відновлювальними роботами будинку.

Таким чином, страхувальник був позбавлений права з`ясувати причини, обставини та встановити завдані страхувальнику збитки, чим порушив п.п. 8.1.5, 8.1.6 Договору.

31 березня 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказував, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскільки страховик жодних умов власного договору не виконав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з урахуванням наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова група «ТАС» укладений договір добровільного страхування майна № FO-00184965 (надалі Договір), яким застраховано конструкцію з оздобленням у будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

18 жовтня 2018 року представник страхувальника звернувся до страховика із заявою про настання події із страховим майном, яка настала 17 жовтня 2018 року, за фактом виявлення відсутності системи кондиціювання виробничого приміщення та витяжки. Згідно заяви, стіна, де була встановлена система, пошкоджена, дах у тому місці розбитий, шифер поламаний. Система кондиціювання розташована ззовні будівлі.

Як на підставу виплати страхового відшкодування внаслідок страхового випадку, позивач посилається на настання страхового ризику «ПДТО» - протиправні дії третіх осіб.

17 жовтня 2018 року в журналі єдиного обліку Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області зареєстровано повідомлення представника страхувальника за фактом крадіжки майна за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 19).

29 грудня 2018 року за результатами розгляду скарги представника страхувальника на бездіяльність слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року, відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002288, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Згідно пункту 5.2. частини 1 Договору, застрахованим майном є конструкція з оздобленням.

Пункт 3.2.2 частини 2 Договору вказує на те, що конструкція - це конструктивні елементи будівлі/споруди/приміщення, що включають:

- фундаменти, несучі і не несучі стіни, перекриття, дах, вікна та вхідні двері, їх засклення, балкони, сходи, ліфтові шахти;

- невід`ємні інженерні мережі:опалення (включаючи батареї),

- водопостачання, водовивідведення, дренажу, каналізації, газифікації (включаючи лічильники води, газу, електроенергії, електричні щити, розподільники) ;

- мережі внутрішньої і зовнішньої проводки І включаючи щитове обладнання). Кабельні мережі (телевізійні, телефонні, комп`ютерні та інші);

- системи вентиляції та кондиціонування повітря, ліфти; і вмонтовані системи пожежогасіння (спринклери, дренчерні).

Як передбачено пунктом 6.1. частини 1 Договору, страховий випадок настає у разі ПДТО - протиправних дій третіх осіб.

Відповідно до бухгалтерської довідки ФОП ОСОБА_1 № 478 від 23 жовтня 2018 року загальна вартість збитків, завданих позивачу внаслідок страхового випадку, складає 253 721,80 грн.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Підстави та умови виплати страхового відшкодування визначені частиною 1 ст. 990 ЦК України та частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», згідно яких здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За правилами ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Аналогічні підстави для відмови від здійснення страхової виплати або страхового відшкодування визначені частинами 1,2 ст. 26 Закону України «Про страхування».

Частинами 16-18 статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням пояснення аварійного комісара та умов договору, зокрема пунктів 3.2.4., 13.7., 13.9., AT «Страхова група «ТАС» не визнало вказану подію страховим випадком та відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі.

Умовами укладеного між сторонами договору добровільного страхування майна, зокрема розділу 8 Договору визначено «Дії сторін при настанні події, що може бути визнана страховим випадком», а саме:

Дії страхувальника:

- п.8.1.5. зберігати незмінними пошкоджене майно, місце події, оточуючі предмети, які будь-яким чином пов`язані з подією, яка має ознаки страхового випадку, до їх огляду представником Страховика та складання Акту огляду, за винятком випадків, коли зміна стану місця настання події, пошкодженого майна, оточуючих предметів здійснюється на вимогу державних або інших органів, в компетенції яких знаходиться дослідження таких подій, а також, виходячи із міркувань безпеки і зменшення розмірів збитків;

- п.8.1.6. без згоди Страховика не починати проведення будь-яких відновлювальних робіт до моменту огляду місця події представником Страховика та складання Акту огляду, за виключенням випадків проведення тимчасових заходів виключно з метою запобігання та/або зменшення розміру збитків, порятунку й збереження Застрахованого майна;

Відповідно до розділу 5 Договору «Протиправні дії третіх осіб»: страховим випадком є пошкодження та/або знищення Застрахованого майна, внаслідок:

- п.5.12.1. крадіжки поєднаної з проникненням, грабежу, розбою (або їх спроби). Не є страховим випадком та/або знищення застрахованого майна внаслідок:

- п.5.12.6. дій, які згідно Кримінального кодексу України хоч і кваліфікуються як злочин, але не підпадають під кваліфікацію крадіжка з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (ст.185. ч.З.), грабіж, розбій;

Розділом 13 Договору «Причини відмови у виплаті страхового відшкодування» визначено, що подія не є Страховим випадком відповідно до умов Розділу 5 цього Договору (п.13.7), та внаслідок порушення (невиконання) страхувальником своїх обов`язків за договором (п.13.8).

Досліджуючи обставини події, судом першої інстанції було встановлено, що 29 грудня 2018 року за результатами розгляду скарги представника Страхувальника на бездіяльність слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.12.2018, відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002288, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.185 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Однак судом проігноровано заперечення відповідача щодо пункту 5.12.6 договору, за змістом якого не є страховим випадком та/або знищення Застрахованого майна внаслідок дій, які згідно Кримінального кодексу України хоч і кваліфікуються як злочин, але не підпадають під кваліфікацію крадіжка з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (ст.185. Ч.З.), грабіж, розбій.

Згідно наданого позивачем Витягу з ЄРДР заявлена подія взагалі не може бути визнана страховим випадком, оскільки не кваліфікована за ч.З ст.185 КК України. Жодного документу за фактом проведеного досудового розслідування позивачем не надано, хоча всі терміни відповідно до ст.219 КПК України спливли.

При визначенні загальної вартості завданих позивачеві збитків, суд посилається на бухгалтерську довідку ФОП ОСОБА_1 №478 від 23 жовтня 2018 року на суму 253 721,80 гри.

Даний документ базується на «сметі-рахунку від ТОВ «Дайкін-Дніпро» та містить протиріччя. ФОП ОСОБА_1 зазначає про вартість вкраденого та пошкодженого майна у розмірі 7243,00 євро, а в кошторисі ТОВ «Дайкін-Дніпро» зазначено у розмірі 10762 євро. Жодного підтвердження даному розрахунку судом не було наведено

За умовами 10 розділу договору розмір матеріального збитку може бути визначений трьома способами: 1. на підставі документів організацій (ремонтних, будівельних, магазинів), що підтверджують розмір матеріального збитку страхувальника. Перелік контрагентів, що надають ці документи обов`язково погоджується зі страховиком. 2. На підставі експертного висновку, складеного спеціалізованою організацією (сертифікованим експертом), що призначається страховиком. 3. На підставі письмової згоди сторін.

Бухгалтерська довідка не входить до переліку документів, які визначають розмір матеріального збитку і відповідно не може бути визнана судом як належний доказ.

Натомість судом було проігноровано вимоги 10 розділу договору та прийнято рішення на підставі необгрунтованої бухгалтерської довідки, яку взагалі не можна вважати доказом по даній справі.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» про захист прав споживача, стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди є безпідставними та недоведеними.

Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, ухвалене судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

За правилами ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про захист прав споживача, стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судовий збір у розмірі 5 709 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида