Справа № 2603/6265/12
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Стеці Б.

за участі : заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 на, бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Черухи Олександра Миколайовича та начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніколаєва Сергія Вікторовича,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною скаргою, відповідно до якої, з урахуванням уточнень, просить суд визнати тривалою та неправомірною бездіяльність державного виконавця Черухи Олександра Миколайовича та начальника Ніколаєва Сергія Вікторовича Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), щодо невжиття заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №36188332 (наразі №60023866), за виконавчим листом № 2-38412, виданим Деснянським районним судом м. Києва 17.12.2012 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 35695 грн. 42 коп. Зобов`язати посадових осіб Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушене право заявника.

Мотивуючі заявлені вимоги Заявник зазначає, що Деснянським районним судом м. Києва 27 листопада 2012 року було винесене рішення про стягнення з ОСОБА_3 35 342,00 грн. на її користь. Видано виконавчий лист. На виконання вказаного рішення Деснянським РУЮ ВДВС в м. Києві були відкрите виконавче провадження №36188332, що виконувалось державним виконавцем Черухою О.М . Наголошлено. що надмірно тривале невиконання державним виконавцем рішення суду та покривання його дій колишнім начальником Ніколаєвим С.В. призвело до того, що з моменту відкриття виконавчого провадження №36188332 і по цей день, з боржника ОСОБА_3 не було стягнуто на її користь жодної копійки. Більше того, боржника так і не було знайдено, незважаючи на факт його постійного проживання в м. Києві.

Повідомляє суд, що коли було відкрите виконавче провадження, заявник вимушена була весь час приходити на прийом до державного виконавця та начальника виконавчої служби з тим, щоб примусити їх виконувати виконавчі дії. При цьому, вона повідомляла про те, що проти ОСОБА_3 , за її заявою, порушене кримінальне провадження №30002035. 23 січня 2013 року заявник подала заяву до виконавчої служби про примусове виконання рішення суду від 27.11.2012 року та просила накласти арешт на кошти боржника, на його рахунках в банку, де перебувала чимала сума. Державний виконавець Черуха О.М. жодним чином не відреагував на її заяву, і на ухвалу суду, якою було зобов`язано накласти арешт на майно боржника. Оскільки боржник не бажав з`являтися до виконавчої служби, за її наполяганням, 25 січня 2013 року, державний виконавець Черуха О.М. виніс боржнику ОСОБА_3 попередження про неявку до виконавчої служби. Разом з тим, державний виконавець не звертався до існуючого на той час Деснянського РУ ГУ МВС в м. Києві, яке мало розслідувати кримінальне провадження №30002035 з клопотанням про примусовий привід боржника.

Зазначено, що 17 травня 2013 року заявник подавала заяву на ім`я начальника Деснянським РУЮ ВДВС в м. Києві С.В. Ніколаєва про звернення з запитом до Державної прикордонної служби України щодо перетину кордону боржником. Жодної дії на виконання моєї заяви, як і відповіді на неї, не було вчинено. Внаслідок її неодноразових усних та письмових звернень до державного виконавця Черухи О.М., до начальника Деснянського РУЮ ВДВС в м. Києві Ніколаєва С.В., Міністерства юстиції України, 10 червня 2013 року, суддею Деснянського районного суду м. Києва Н.Д. Бушею винесена ухвала про тимчасове обмеження виїзду боржника за кордон та суддею Деснянського районного суду м. Києва Н.Д. Бушею винесена ухвала від 10 червня 2013 року про оголошення боржника у розшук (справа №754/8804/13).

Заявник в обґрунтування вимог скарги зазначає, що такі дії сталися більше як 7 місяців від дня відкриття виконавчого провадження та внаслідок її численних скарг та наполягань., та вважає, що за цей період (7 місяців), боржник встиг зняти з рахунків всі свої заощадження та відчужити своє майно, що було на ньому зареєстроване. Заявник наголошує, що з кінця 2013 року та по день звернення з цією скаргою, жодних виконавчих дій Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснено не було. Коли вона дізналась про це та факт відкриття нового виконавчого провадження під №60023866, в 20 числах грудня 2019 року, відразу, після Нового Року (2020) вона звернулася з цією скаргою. Вказує, що впродовж всього час здійснення виконавчого провадження, її не надсилались постанови, прийняті в межах виконавчого провадження №36188332, не надсилались відповіді на її численні скарги та звернення до державного виконавця Черухи та його начальника Ніколаєва. Вважає, що за цей період був втрачений, або прихований навмисно, виконавчий лист. Відтак, вона вимушена була звертатися до Деснянського районного суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Коли у виконавчій службі дізнались про її звернення до суду, виконавчий лист було відразу знайдено та відкрите виконавче провадження під іншим номером 60023866.За весь період боржника знайдено не було та його не було притягнуто до відповідальності.

Посилаюсь на викладене, ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду з вищезазначеною скаргою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримала, в наданих суду пояснення наголошувала, що державний виконавець Черуха О.М. , його безпосередній колишній керівник - начальник Ніколаєв С.В. , інші посадові особи Деснянської ВДВС, грубо порушили її права та завдали значної шкоди (матеріальної та моральної); не виконали покладені на них законодавством України обов`язки: посприяли уникненню боржником Мамедовим своїх обов`язків та не вжили всіх необхідних дій для притягнення останнього до відповідальності; не дотримувались термінів здійснення виконавчого провадження; свідомо та протиправно не вживали заходів примусового виконання рішення, своєчасності та повноти вчинення виконавчих дій, звернення стягнення на майно боржника, тощо. Просила скаргу задовольнити в повному обсязі.

Старший державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черуха Олександр Миколайович та начальник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніколаєв Сергій Вікторович до судового засідання по розгляду скарги не з`явились. Про причини неявки суд не повідомляли, заяв клопотань про розгляд скарги у їх відсутність суду не подали.

Враховуючи вимоги статті 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності сторін, що не з`явились та які були повідомлені своєчасно та належним чином про розгляд скарги.

Суд, вислухавши пояснення заявника, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 27 листопада 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в загальному розмірі 35342 грн. стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 353 грн. 42 коп.

17 груддя 2012 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-3848 на виконання вищезазначеного заочного рішення суду.

23 січня 2013 року ОСОБА_1 звернулась Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про примусове виконання рішення суду.

Станом на 24 липня 2020 року, рішення суду від 27 листопада 2012 року не виконано.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного .

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Конституція України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначила зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов`язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті1,3 Конституції України).

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Обов`язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім суду вищої інстанції, не може скасувати рішення суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ч. 1 ст. 18 ЦПК України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавчепровадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

В силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно п. 1 ч. 1. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлені обов`язки і права виконавців під час виконання виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Таким чином, саме державним виконавцем мають вживатися дії спрямовані на дійсне виконання рішення, та не обмежуватись формальною неможливістю виконання рішення суду.

Однак, будь-яких доказів про вчинення вищевказаних дій державним виконавцем Черухою О.М. до суду надано не було.Тому, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх передбачених законом заходів для примусового виконання рішення.

На державну виконавчу службу покладено важливий обов`язок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, неналежне, неповне чи несумлінне виконання якого слід вважати порушує вимоги закону, а також нівелює право особи на доступ до суду як такий.

Відповідно до ч. 5ст. 124 Конституції України,судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3ст. 129 Конституції Українидо основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2ст. 451 ЦПК України,у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення,дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи, що державними виконавцем не виконані обов`язки, не використано весь обсяг прав, наданий Законом України «Про виконавче провадження» та не вжито всіх можливих заходів, спрямованих на виконання рішення суду, суд вважає, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та приходить до висновку про наявність підстав для визнання незаконною бездіяльності державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на, бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Черухи Олександра Миколайовича та начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніколаєва Сергія Вікторовича - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльністьдержавного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Черухи Олександра Миколайовича та начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніколаєва Сергія Вікторовича в межах виконавчого провадження №36188332 (наразі ВП №60023866) за виконавчим листом №2-3848/12 виданим 17.12.2012 року Деснянським районним судом м. Києва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А. Галась