ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 667/4324/15-ц

Номер провадження: 22-ц/819/848/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряСікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ошурка Миколи Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона у складі судді Радченко Г.А. від 20 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 13 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Ф070270П, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 20000,00 доларів США, строком до 12.04.2019 року зі сплатою 11 відсотків річних.

В забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 13 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 02-23-Ф070270П-673.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, станом на 12.12.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 478 807,02 грн в еквіваленті загальної суми заборгованості в доларах США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату проведення розрахунку.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 478 807,02 грн та сплачений судовий збір.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 20 серпня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № Ф070270П від 13.04.2007 року в розмірі 30 476,49 грн., що в перерахунку в національну валюту становить 478 807,02 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 17 608,18 доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 276 636,85 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 10 203,82 доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 160 309,23 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 14 839,34 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 27 021,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі по 1827 грн. з кожного.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 серпня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором скасовано, прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав спливу строку позовної давності; судові витрати покласти на позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У ході апеляційного розгляду адвокат Ошурко М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити з урахуванням обставин, викладених в скарзі.

Представник АТ «Альфа-Банк» - Байраченко О.В. апеляційну скаргу не визнав та пояснив, що немає підстав для застосування строку позовної давності з урахуванням умов додаткових угод, укладених після основаного кредитного договору.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 10.07.2020 року залучено правонаступника померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка згідно повідомлення Третьої Херсонської державної нотаріальної контори прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 272, 274).

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 266 ЦК України закріплено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №Ф070270П, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 20000,00 доларів США строком до 12.04.2019р., зі сплатою 11 процентів річних (а.с.10-14).

Пунктом 1.1.2 договору визначено, що погашення кредиту (траншів) здійснюється щомісячно, до 10 числа місяця наступного за місяцем, у якому відбулося завантаження кредитної лінії.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором, 13 квітня 2007 року між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір поруки №02-23-Ф070270П-673, за умовами якого поручитель ОСОБА_1 поручився перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (а.с.18-20).

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, в результаті чого станом на 11 грудня 2014 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 30476,49 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 478807,02 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 276 636,85 грн.; заборгованості по процентам в сумі 160 309,23 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 14 839,34 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 27 021,60 грн.

Згідно пункту 4.5 кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Отже, сторонами кредитного договору погоджено питання зміни строку виконання основного зобов`язання та визначено умови такої зміни.

Останній платіж ОСОБА_2 здійснено 15 січня 2009 року, а черговий платіж, згідно графіку погашення кредиту, він повинен був сплатити 10 лютого 2009 року.

В зв`язку з невнесенням боржником чергового платежу, з 11 лютого 2009 року мало місце невиконання позичальником обов`язків по кредитному договору, яке тривало більше 60 календарних днів.

Отже, з урахуванням положень п. 4.5 кредитного договору та відповідно до норм ч.2 ст. 1050 ЦК України, в зв`язку з невиконанням умов договору більше 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та ОСОБА_2 зобов`язаний погасити кредит повністю протягом одного робочого дня.

За змістом договору сторони не погодили строк позовної давності, а відтак слід рахувати, що строк позовної давності є загальним та дорівнює три роки ( ст.257 ЦК України).

Таким чином, трирічний строк позовної давності для кредитора почався у квітні 2009 року та закінчився у квітні 2012 року. Переривання строку позовної давності не встановлено.

За наведених обставин можна дійти висновку, що на момент звернення банку до суду із даним позовом 09 червня 2015 року трирічний строк позовної давності сплинув, доводи апеляційної скарги в цій частині слід визнати обґрунтованими.

Вказані обставини встановлено також постановою Херсонського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у даній справі, яка є чинною.

Адвокат Ошурко М.М., який діє від імені ОСОБА_1 , в заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі, посилався на те, що не був належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, тому не мав можливості реалізувати право подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом першої інстанції рішення по суті вимог.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, направлені на його адресу судові повістки повернуті без вручення за закінченням строку зберігання (а.с. 35, 43).

За таких обставин, заочним рішенням суду першої інстанцій порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши ОСОБА_1 належним чином про дату, час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на захист своїх інтересів в суді , зокрема, подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Окрім того, не взято до уваги поважність причин неявки відповідача в день ухвалення заочного рішення. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 14-59цс18 Велика Палата Верховного Суду з метою ефективного гарантування права на справедливий суд відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17, зазначивши, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

За таких умов, якщо суд першої інстанції ухвалить заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Така ж правова позиція зазначена Верховним судом України у постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-68цс15 та у постанові від 23.11.2016 року № 6-2104цс16.

Окрім того, оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів, штрафу та пені.

Зазначене узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10 цс 18 у справі № 444/9519/12.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є поручителем та його зобов`язання поручителя мають похідний характер. Згідно вимог ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 13.03.2019 року заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.08.2015 року скасовано в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 (боржника) та відмовлено у задоволенні цих позовних вимог в зв`язку із закінченням строків позовної давності.

Таким чином доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі про відмову у задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском позовної давності, - заслуговують на увагу та заява про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню. Пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Посилання представника банку на те, що умовами додаткових угод, укладених після основаного кредитного договору, передбачено інший строк невиконання умов договоруаніж передбачений п. 4.5. основного кредитного договору, - судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються у зв`язку з відсутністю документального підтвердження. Вказані доводи суперечать сукупності доказів, що є в матеріалах справи, досліджених судом.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 серпня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором - скасуванню, з ухваленням цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5481 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору на стадії апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ошурка Миколи Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 , - задовольнити.

Заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 серпня 2015 року, - скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 5481 гривень в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору на стадії апеляційного розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 20 липня 2020 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова