ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2463/20 Справа № 178/812/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Мамедової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Криничанський нотаріальний округ Дніпропетровської області приватний нотаріус Чорна Оксана Василівна, Криничанська державна нотаріальна контора про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року позивачі звернулися до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04 вересня 2012 року ОСОБА_4 та відповідач уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_5 продав відповідачу земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначена земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Згідно п.3 договору купівлі-продажу від 04 вересня 2012 року продаж земельної ділянки вчинено за 16400,00 грн. ОСОБА_5 отримав 1085,00грн. до підписання договору купівлі-продажу, а 15315,00 грн. ОСОБА_1 повинен був сплатити до 20 грудня 2012 року. 21 жовтня 2012 р. ОСОБА_5 помер. 22 березня 2013 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено, оскільки неможливо визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 . 05 вересня 2013 року рішенням Криничанського районного суду визначено частки в спільній сумісні власності кожному із спадкоємців. Відповідач внаслідок невиконання зобов`язань за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2012 року мав перед ОСОБА_5 заборгованість у сумі 15315,00грн., що не сплачена унаслідок смерті останнього.

На даний час відповідач зобов`язання за договором купівлі-продажу не виконав, гроші за придбану земельну ділянку не сплатив, тому позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь ринкову вартість земельної ділянки у розмірі 24452, грн, вартість проведення судової оціночно- земельної експертизи в сумі 10459,50грн., 1012,25 грн. судового збору.

Заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2018 року позовні вимоги позивачів були задоволені. Стягнуто ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) ринкову вартість земельної ділянки станом на 04 вересня 2012 року, що розташована по АДРЕСА_1 у сумі 24452 (двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн., 1012,25 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) вартість проведення судової оціночно-земельної експертизи від 19.03.2018 р. в сумі 10459 (десять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 50 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до ст. 360 ЦПК України подали відзив, в якому просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2018 без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалися.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції стало відомо, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2020 року було витребувано у Криничанської державної нотаріальної контори інформацію чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), а в разі її наявності, надати інформацію щодо кола спадкоємців, які звернулися із заявами про прийняття спадщини та отримання чи не отримання ними свідоцтв про прийняття спадщини.

01 липня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла відповідь Криничанської державної нотаріальної контори на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2020 року, з якої встановлено, що спадкова справа після померлої 06 лютого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 по Криничанській державній нотаріальній конторі не заводилася (том 2 а.с. 178).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частоково, а заочне рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки серії ВРС № 458830, реєстраційний номер 845, посвідчений приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Чорною О.В.

Згідно цього договору ОСОБА_5 продав ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказана земельна ділянка належала ОСОБА_5 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 579666, кадастровий номер :04:003:0010, від 09 жовтня 2006 року на підставі рішення сесії Української сільської ради від 11 жовтня 2005р. № 8-25/IV, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Згідно п. 3 цього договору ОСОБА_1 , повинен був сплатити ОСОБА_5 16400,00 грн., проте отримав 1085,00 грн. до підписання договору купівлі-продажу, а 15315,00 грн. ОСОБА_1 повинен був сплатити до 20 грудня 2012 року. Факт проведення нового розрахунку та виконання договору засвідчується заявою продавця, справжність підпису на якій була засвідчена нотаріально, але умови договору виконані не були.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №102.

22 березня 2013 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори за заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено, оскільки неможливо було визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 .

05 вересня 2013 року рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області визначено частки в спільній сумісні власності кожному із спадкоємців.

ОСОБА_1 внаслідок невиконання зобов`язань за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2012 року мав перед ОСОБА_5 заборгованість у сумі 15315,00грн., що не сплачена внаслідок смерті останнього.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_1 зобов`язання за вищевказаним договором купівлі-продажу не виконав, гроші за придбану земельну ділянку не сплатив, чим істотно порушив умови договору купівлі-продажу.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості та доведеності позовних вимог, та, визначаючи розмір заборгованості за спірним договором, посилався на висновок експерта №01-18 від 19 березня 2018 року, відповідно з яким ринкова вартість земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , визначена на рівні 25537 грн. А тому, враховуючи, що при укладенні договору купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_5 1085 грн., суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 24452 грн. ринкової вартості земельної ділянки на користь позивачів.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів вартості проведення судової оціночно-земельної експертизи від 19.03.2018 р. в сумі 10459 грн. 50 коп.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції у повному обсязі, з наступних підстав.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від божника виконання обов`язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, визначений у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є задатком, вона вважається авансом.

Договором, згідно положень ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Строком договору, як зазначено у ст. 631 ЦК України, є час. протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, які передбачені договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2012 року, зокрема, щодо оплати.

Однак, колегія не погоджується з розміром стягнутої з відповідача суми заборгованості за вказаним договором.

Так, як встановлено судом першої інстанції, згідно п. 3 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2012 року ОСОБА_1 повинен був сплатити ОСОБА_5 16400,00 грн., проте останній отримав 1085,00 грн. до підписання договору купівлі-продажу, а 15315,00 грн. ОСОБА_1 повинен був сплатити до 20 грудня 2012 року.

Крім того, пунктом 4 договору встановлено, що експертна грошова оцінка земельної ділянки складає 16400 грн. 00 коп., відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки.

Таким чином, купівлю-продаж земельної ділянки було вчинено за ціною, встановленою відповідно до експертної оцінки та згоди продавця (померлого ОСОБА_5 ).

А тому, колегія суддів дійшла висновку про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2012 року саме у розмірі 15 315,00грн., враховуючи передоплату у розмірі 1085,00 грн., що передбачено умовами вказаного договору та узгоджується із звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення помилково враховував висновок експерта № 01-18 від 19 березня 2018 року, відповідно з яким ринкова вартість земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , визначена на рівні 25537 грн. Оскільки така оцінка земельної ділянки не передбачена договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2012 року, зокрема, пунктом 3 договору, та не відповідає сумі, яка визначена звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки, який не був визнаний недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів вартості проведення судової оціночно-земельної експертизи в сумі 10459 грн. 50 коп.

Водночас, апелянт в своїй скарзі посилається на те, що позивачі не мають права стягувати заборгованість за спірним договором, оскільки вони не визнані нотаріусом ані спадкоємцями, ані сторонами у договорі купівлі-продажу земельної ділянки. Крім того, апелянт просив суд застосувати строк позовної давності, який пропущено позивачами, та який заявлявся відповідачем в суді першої інстанції.

Однак, з такими доводами апелянта колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням - є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом першої інстанції, 22 березня 2013 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як спадкоємці першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, звернулися до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори за заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено, оскільки неможливо було визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 .

У зв`язку з цим, позивачі звернулися з відповідним позовом до Криничанського районного суду Дніпропетровської області про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності та визначення права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

05 вересня 2013 року рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області визначено частки в спільній сумісні власності кожному із спадкоємців.

Таким чином, після ухвалення вищезазначеного рішення суду відбулося прийняття позивачами у власність спадщини ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Встановлено, що із клопотанням про застосування строку позовної давності ОСОБА_1 звернувся в суді першої інстанції, яке міститься в запереченнях відповідача на позовну заяву (том 1, а.с. 40-42).

Водночас, колегією суддів встановлено, що позивачі дізналися про порушення своїх прав з приводу укладення між відповідачем та померлим ОСОБА_5 спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки після прийняття спадщини згідно рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року.

З позовом позивачі звернулися до суду 01 червня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Отже, клопотання ОСОБА_1 про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що позивачі не мають право на отримання заборгованості за спірним договором, оскільки вони не є сторонами цього договору та не мають відповідних документів, які підтверджують їх право на земельну ділянку.

Так, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, відповідач внаслідок невиконання зобов`язань за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04.09.2012 року мав перед ОСОБА_5 заборгованість у сумі 15315 грн. 00 коп., яка не сплачена унаслідок його смерті.

Оскільки перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, згідно якої зобов`язання за договором купівлі-продажу не входить до такого переліку, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нової постанови, якою позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2012 року у розмірі 15 315 грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовити.

Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 317 грн. 00 коп., кожному; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 580 грн. 00 коп., з кожного.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Криничанський нотаріальний округ Дніпропетровської області приватний нотаріус Чорна Оксана Василівна, Криничанська державна нотаріальна контора про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованістьза договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2012 року у розмірі 15 315 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 317 грн. 00 коп., кожному.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 580 грн. 00 коп., з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова