ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Харків

Провадження № 22-ц/818/2144/20; № 22-ц/818/2146/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: Національний аерокосмічний університет ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут»,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на судові рішення Київського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2019 року та від 26 грудня 2019 року, ухвалені суддею першої інстанції Ляхом М.Ю.,

за позовом про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся суду з позовом, у якому просив стягнути з Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» кошти в сумі 180 244,20 грн та понесені судові витрати.

Позов мотивований тим, що 1 грудня 2015 року Національний аерокосмічний університет імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та ОСОБА_1 уклали контракт, відповідно до якого позивач був призначений на посаду проректора з науково-педагогічної роботи строком на 5 років з 01.12.2015 по 30.11.2020. Згідно з п. 1.1 контракту позивав виконує покладені на нього обов`язки відповідно до законодавства України про працю, про освіту, рішення Уряду України, нормативних документів Міністерства освіти і науки України, положень Статуту університету та цього контракту. Пунктом 4.10 контракту визначено, що у випадку припинення дії контракту (з поважних причин) крім порушень з боку проректора, поряд з випадками, передбаченими чинним законодавством, йому сплачується одноразова допомога в розмірі п`яти середньомісячних зарплат. Відповідно до пункту 4.11 контракту виплати згідно з пунктами 4.1, 4.2, надання пільг та компенсацій, що передбачені пунктами 4.8, 4.10 контракту, здійснюється за рахунок Університету відповідно до статей обліку. Пунктом 6.2 контракту передбачено, що контракт припиняє дію з підстав, передбачених законодавством та умовами цього контракту, зокрема, за угодою сторін, з ініціативи Університету до закінчення строку дії контракту на умовах, передбачених законодавством. Окрім того, відповідно до пункту 6.4 контракту у будь-якому разі розірвання контракту, крім порушень законодавства з боку проректора, університет виплачує ОСОБА_1 одноразову допомогу згідно п. 4.10 контракту. Наказом ректора Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 28.05.2019 №268 «Про скорочення штату Університету» у зв`язку з необхідністю вжиття заходів щодо зменшення фінансових витрат по коштах спеціального фонду університету, уникнення дублювання функції за посадами (відділами), приведення штату університету у відповідність до вимог чинних нормативно-правових актів вирішено скоротити 2 (дві) штатні одиниці посади проректора. Пунктом 2 Переліку працівників Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», які повинні бути повідомлені про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників, затвердженого додатком 1 до наказу від 28.05.2019 №268, передбачено вивільнення ОСОБА_1 проректора з науково-педагогічної роботи. Попередження про заплановане вивільнення від 19.08.2019 № ВН-41 було вручено позивачу 19.08.2019. 20.08.2019 позивач подав на ім`я ректора Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» заяву про звільнення із займаної посади за угодою сторін 30.08.2019. Наказом ректора Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 27.08.2019 №1875-ВК «Про припинення трудового договору» позивача 30.08.2019 звільнено з посади проректора з науково-педагогічної роботи за угодою сторін. Позивач зазначає, що на порушення умов контракту від 01.12.2015 відповідач виплату одноразової допомоги в розмірі п`яти середньомісячних зарплат (відповідно до пункту 4.10 контракту) не здійснив, чим допустив порушення як контракту, так і законодавства України про працю. За наведених обставин позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення коштів в розмірі 180 244,20 грн.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти його задоволення та вказував, що позивач невірно трактував його положення. Зазначає, що п.4.10 Контракту є спеціальним, тому керуватися необхідно саме ним, яким встановлено виплату одноразової допомоги саме у разі припинення дії контракту з поважних причин. Вважає, що такі причини значаться у ст.38 КЗпП України і розірвання трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України до таких не відноситься, зокрема, перехід на іншу роботу. Стверджує, що позивачу було запропоновано більш як 10 вакансій в університеті, від яких він не відмовився, що слугувало б підставою для його звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Посилається на невірний розрахунок позивача щодо розміру виплати одноразової допомоги, так як і включення до цього розрахунку отриманий дохід за сумісництвом. Також, в університеті як бюджетної установи не передбачено у кошторисі видатки для виплат одноразової допомоги за припинення контракту.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2019 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Національного аерокосмічного університету ім.. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» про стягнення коштів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, в даному випадку законодавча підстава припинення трудового договору угода сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), зазначена в наказі від 27.08.2019 №1875-ВК про звільнення позивача, вказує на прийняття відповідачем пропозиції ОСОБА_1 достроково припини дію (розірвати) його трудового договору, укладеного в формі контракту. Отже, ОСОБА_1 , виступивши з ініціативою дострокового припинення дії контракту з відповідачем, не мав будь-яких поважних причин, що також вбачається зі змісту його заяви про звільнення від 20.08.2019. За таких обставин суд зазначив, що дострокове припинення дії контракту від 01.12.2015 пов`язано з волевиявленням позивача перейти на іншу роботу і вказане не може вважатися поважною причиною припинення контракту відповідно до положень пункту 4.10 контракту. Тобто, суд дійшов висновку, що, оскільки, дострокове припинення дії контракту від 01.12.2015, відбулося саме з ініціативи ОСОБА_1 за відсутності у нього поважних причин, які б обґрунтовували необхідність подання заяви про звільнення, відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги. Крім того, позивача звільнено за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України, а не за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників.

Таким чином, суд виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог та наявність порушень з боку відповідача трудових прав позивача під час його звільнення з посади проректора з науково-педагогічної роботи в частині не виплати позивачеві одноразової допомоги в розмірі п`яти середньомісячних зарплат.

Також, позивач звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат з відповідача у розмірі 10046 грн., сплачених своєму представнику.

Додатковим рішенням (ухвалою) Київського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гіль Євгена Вікторовича про стягнення понесених судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного аерокосмічного університету ім.. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» про стягнення коштів відмовлено.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що рішенням суду від 17 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено, тому підстави для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в розумінні положень ст.141 ЦПК України відсутні.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду першої інстанції представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати судові рішення та ухвалити нові, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені в суді першої та апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є необґрунтованим, безпідставним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивача було попереджено про вивільнення 19 серпня 2019 року. Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив мотиви заяви написаної позивачем при звільненні та не з`ясовано обставини щодо посад, які були запропоновані позивачу разом із попередженням про звільнення, відмова від яких тягла за собою звільнення позивача у зв`язку зі скороченням штату. Зазначає, що до попередження про звільнення позивач не вчиняв будь-яких дій щодо дострокового розірвання контракту, а причиною тому стало майбутня можливість звільнення.

Щодо ухвали суду (додаткового рішення) зазначає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки у даному випадку суд мав ухвалити додаткове рішення, а тому внаслідок ухвалення невірного судового рішення, позивачу було протиправно зменшено строк для його оскарження.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити її без задоволення посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Вважає, що суд дослідив в повному обсязі обставини (причини) розірвання контракту, при тому, що переживання позивача щодо вивільнення не відноситься до поважних причин звільнення. Також, погоджується з ухваленим судом першої інстанції додатковим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга (не) підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 1 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та Національним аерокосмічним університетом імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», в особі ректора Кривцова В.С., було укладено контракт. Преамбулою контракту визначено, що ОСОБА_1 , 1972 р.н., професор, доктор технічних наук призначається на посаду проректора з науково-педагогічної роботи Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на строк 5 років з 01.12.2015р. по 30.11.2020р.

Відповідно до пункту 1.1 контракту ОСОБА_1 виконує покладені на нього обов`язки відповідно до законодавства України про працю, про освіту, рішення Уряду України, нормативних документів Міністерства освіти і науки України, положень Статуту Університету та цього контракту. Пунктом 1.2 контракту встановлено, що цей контракт є особливою формою трудового договору. На підставі контракту виникають трудові відносини між проректором з науково-педагогічної роботи та університетом в особі ректора.

Умовами контракту встановлено загальні положення (розділ 1), права проректора (розділ 2), обов`язки проректора з науково-педагогічної роботи (розділ 3), оплата праці та соціально-побутове забезпечення (розділ 4), обов`язки університету (розділ 5), зміни та розірвання контракту (розділ 6), відповідальність сторін і вирішення спорів (розділ 7), адреси сторін, інші відомості (розділ 8).

Пунктом 6.2 встановлено, що контракт припиняє свою дію з підстав, передбачених чинним законодавством та умовами цього контракту: - після закінчення строку дії контракту; - за угодою сторін; - з ініціативи університету до закінчення строку дії контракту на умовах, передбачених законодавством; - з ініціативи працівника до закінчення терміну дії контракту, у зв`язку з порушенням університетом законодавства про працю, невиконання умов, передбачених контрактом. Підставою для дострокового контракту з ініціативи працівника є також хвороба або інвалідність, що перешкоджають виконанню роботи за контрактом, а також невиконання університетом умов, визначених п.п. 5.1-5.7 цього контракту; - з ініціативи університету дострокове розірвання контракту може бути тільки за обставин, передбачених чинним трудовим законодавством, а також невиконання умов, викладених у п.п. 3.1-3.17 цього контракту. Відповідно до пункту 6.3 контракту при розірванні контракту з підстав, не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Пунктом 6.4 контракту позивача встановлено, що у будь-якому разі розірвання контракту, крім порушень законодавства з боку проректора, університет виплачує ОСОБА_1 одноразову допомогу згідно пункту 4.10 контракту.

Пункт 4.10 контракту передбачає, що у випадку припинення дії контракту (з поважних причин) крім порушень з боку проректора, поряд з випадками, передбаченими чинним законодавством, йому сплачується одноразова допомога в розмірі п`яти середньомісячних зарплат.

Отже, предметом спору є одноразова допомога у розмірі п`яти середньомісячних зарплат, яка, відповідно до пунктів 6.4 та 4.10 контракту, виплачується у випадку припинення дії контракту (з поважних причин), крім порушень з боку проректора.

Відтак, суд першої інстанції вірно визначився, що у вказаній справі необхідно з`ясувати чи підпадає дострокове припинення контракту позивача, у зв`язку з поданням заяви позивачем про звільнення, під дію пунктів 6.4 та 4.10 контракту.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу від 27.08.2019 №1875-ВК «Про припинення трудового договору» звільнено ОСОБА_1 30.08.2019 за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України. Отже, у зв`язку з виданням керівником відповідача наказу від 27.08.2019 №1875-ВК «Про припинення трудового договору», припинено дію контракту від 01.12.2015, укладеного між ОСОБА_1 та Національним аерокосмічним університетом імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», в особі ректора Кривцова В.С.

Підставою для видання наказу від 27.08.2019 №1875-ВК, припинення дії контракту та звільнення позивача з посади проректора з науково-педагогічної роботи стала саме заява ОСОБА_1 від 20.08.2019.

Суд вірно встановив, що позивач не оскаржував вказаний наказ, а також не оскаржував підстави його звільнення.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що вважає за доцільне достроково припинити дію контракту, у зв`язку з метою уникнення будь-яких ускладнень та провокацій, пов`язаних з його вивільненням з посади проректора, які можуть зачепити інших працівників. Крім того, у заяві не міститься жодних посилань позивача відносно його звільнення у зв`язку з тим, що він не погодився із запропонованою іншою роботою в Університеті шляхом переведення на іншу посаду. Тобто, вбачається власне бажання позивача звільнитися із посади на цьому місці роботи. В апеляційній скарзі не наведено будь-яких доводів щодо конкретних ускладнень та провокацій, які б зачепили інших працівників, в чому вони полягають, з яких підстав виникли б та яким чином на їх появу вплинуло б вивільнення позивача з посади проректора, уникнення яких позивач визначив як причину свого звільнення. У заяві про звільнення не конкретизовано встановлені факти таких обставин, які викликали таке рішення, а лише зазначено їй ймовірність.

Позивачем не наведено жодного непогодження із запропонованими посадами, які як зазначив позивач, мав би дослідити суд першої інстанції, тим паче, за його твердженням це не слугувало підставою написання заяви на звільнення, а згідно абз.9 а.с.115 позивач не став чекати вивільнення з роботи, а прийняв на себе рішення розпочати пошук іншого місця праці. Також не зазначено, що твердження про упереджене ставлення керівництва до позивача, яке не сприяло діловим та нормальним виробничим відносинам, виникло саме на момент вивільнення та не могло слугувати підставою для звільнення раніше.

З довідки про доходи №582 від 29.09.2019 та розрахункового листа за серпень 2019, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що відповідач провів з позивачем розрахунок при звільненні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

З контракту позивача вбачається, що порядок його розірвання врегульовано в розділі 6. «Зміни та розірвання Контракту». Відповідно до п. 6.4 контракту у будь-якому разі розірвання контракту, крім порушень законодавства з боку проректора, університет виплачує ОСОБА_1 одноразову допомогу згідно п. 4.10 контракту, тоді як з пункту 6.4 контракту вбачається, що в ньому викладено загальну норму, якою врегульовано порядок виплати одноразової допомоги. При цьому норма пункту 6.4 контракту прямо відсилає до іншого пункту контракту 4.10, який визначає підстави для виплати працівнику одноразової допомоги при розірванні контракту.

Судом першої інстанції встановлено, що пункт 4.10 контракту, на який посилається позивач, міститься в розділі 4. «Оплата праці та соціально-побутове забезпечення». При цьому пункт 4.10 контракту є спеціальним по відношенню до пункту 6.4 контракту. Тому, при встановленні права позивача на отримання одноразової допомоги, необхідно керуватися саме нормою, яка міститься в пункті 4.10 контракту.

Із пункту 4.10 контракту, вбачається, що одноразова допомога працівнику виплачується у разі припиненні дії контракту з поважних причин.

Законодавством не визначено перелік поважних причин розірвання трудового договору (дострокового припинення контракту) як зі сторони працівника так і зі сторони власника або уповноваженого ним органу. В статті 38 КЗпП України міститься посилання на поважні причини розірвання трудового договору, а саме коли працівник виявив ініціативу розірвання, є: переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інші поважні причини.

В даному випадку розірвання контракту від 01.12.2015 відбулося з ініціативи ОСОБА_1 внаслідок написання та подання ним заяви від 20.08.2019 про звільнення. У своїй заяві про звільнення від 20.08.2019 ОСОБА_1 зазначив, що він вважає за доцільне достроково припинити дію укладеного з ним контракту 30 серпня 3019 р., тобто дострокове розірвання контракту від 01.12.2015 відбулося на підставі волевиявлення (ініціативи) ОСОБА_1 подати заяву про звільнення, підстава припинення трудового договору угода сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), зазначена в наказі від 27.08.2019 №1875-ВК про звільнення позивача, вказує на прийняття відповідачем пропозиції ОСОБА_1 достроково припини дію (розірвати) його трудового договору, укладеного в формі контракту.

Суд першої інстанції правомірно вважав доведеними та обґрунтованими твердження позивача, що ОСОБА_1 , виступивши з ініціативою дострокового припинення дії контракту з відповідачем, не мав будь-яких поважних причин, що також вбачається зі змісту його заяви про звільнення від 20.08.2019. Беручи до уваги те, що ініціатива ОСОБА_1 подати заяву про звільнення спричинена намаганням позивача працевлаштуватися до іншого роботодавця, а також п.2.2 Наказу від 28 травня 2019 року вказано про пропозицію іншої роботи працівникам в Університеті (переведення на інші посади).

Щодо оскарження додаткового рішення суду першої інстанції слід зазначити, що процесуальна помилка у назві документу була усунута судом першої інстанції, строки щодо оскарження вказаного судового рішення застосовувались відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення не з підстав недоведеності заяви про стягнення судових витрат, а з огляду на те, що у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

Тобто, суд першої інстанції вірно застосував норми цивільного законодавства при вирішенні вказаного питання.

За вище наведених обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування судового рішення - відсутні, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного рішення суду.

При вирішенні вказаної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2019 року та додаткове рішення Київського районного суду міста Харкова від 26 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук