23.07.20 Провадження 2-о/235/350/20
Справа 235/4454/20
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2020 року Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Філь О.Є.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій вона просила встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , правовстановлюючого документу дублікату свідоцтва про народження, виданого 26.09.2019 року відділом запису актів цивільного стану Гіагінського району управління запису актів цивільного стану Республіки Адигея Російського Федерації, зареєстрованого за № 20.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Але в зазначеному випадку заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій вона просила встановити факт належності ОСОБА_1 , правовстановлюючого документу дублікату свідоцтва про народження, виданого 26.09.2019 року відділом запису актів цивільного стану Гіагінського району управління запису актів цивільного стану Республіки Адигея Російського Федерації, зареєстрованого за № 20.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Разом з цим, ч. 3 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " N 5 від 31.03.95 встановлює, що заяви про встановлення факту належності свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів цивільного стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в окремому провадженні, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів

цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Враховуючи вищенаведене, те, що Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачений порядок внесення змін до актового запису цивільного стану, така зміна проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, що виключає розгляд справи в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення в силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України, та вказаним законом передбачено оскарження відмови у внесенні змін до актового запису.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 315 ч. 3 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Ухвала, як така, що постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя :