Справа № 372/3241/19
Провадження № 2-342/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Авсюкевич Н.В.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору про поділ майна подружжя. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що з 09 жовтня 1986 року перебуває в зареєстрованому шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 . За час перебування в шлюбі, було набуто у власність житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 614,9 кв.м., який на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 10.11.201, оформлено за відповідачем ОСОБА_2 10.11.2011 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого здійснено розподіл спірного житлового будинку, частка дружини становить 55,86 % частки майна, а чоловіка 44,13 %. Проте нотаріальне посвідчення договору не здійснено, оскільки відповідач ухиляється від явки до нотаріуса. Тому, позивач просить в судовому порядку визнати договір дійсним, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору та фактично виконали його умови.

13.09.2020 відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому позов визнає та не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, в поданому відзиві просила розглянути справу за її відсутності, позов визнає.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову суперечить закону суд постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, позовні вимоги таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наступні фактичні обставини справи.

Шлюб між сторонами зареєстровано 09.10.1986, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.11.2011, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 614,9 кв.м. належить ОСОБА_2 .

10.11.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спільного майна подружжя, а саме: житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Згідно умовами вказаного договору, сторони погодили, що частка дружини складає 343,5 кв.м. що дорівнює 55,86 % частки майна, а частка чоловіка складає 271,4 кв.м., що дорівнює 44,13 % частки майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилась від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи не має інших підстав нікчемності правочину.

Однак, ОСОБА_1 не надав суду належних доказів того, що ним вчинялися дії направлені на нотаріальне посвідчення договору поділу нерухомого майна, нотаріальне посвідчення якого є обов`язковим, доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року роз`яснив, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України щодо визнання договору дійсним не застосовується до правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки їх вчинення на підставі ст.ст. 210 та 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією правочину і до такої реєстрації вони не є укладеними.

Виходячи з обставин справи та положень чинного законодавства, вказаний договір про поділ спільного майна сторін, не є укладеним, а законні підстави для визнання даного договору дійсним, відповідно до ст.220 ЦК України, відсутні.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 223, 259, 263-265, 268, 273, 282, Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного Кодексу України, ст.ст.207, 209, 220, 372, 640 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору про поділ майна подружжя- відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21.07.2020 року.

Суддя: О.Б. Тиханський