ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6492/20 Справа № 210/1206/20 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в м. Кривому Розі, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, заяву позивача ОСОБА_1 та відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» про затвердження мирової угоди,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» (далі ТзОВ «Інкорпорація») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 141 690 грн., завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми. Висновком МСЕК від 15 серпня 2011 року позивачу первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності в зв`язку з трудовим каліцтвом, ІІІ група інвалідності. При потворному переогляді висновком МСЕК від 10 жовтня 2012 року позивачу повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв`язку з трудовим каліцтвом. При наступному переогляді висновком МСЕК від 30 жовтня 2013 року позивачу повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв`язку з трудовим каліцтвом. При повторному переогляді висновком МСЕК від 28 жовтня 2015 року позивачу повторно встановлено25% втрати професійної працездатності в зв`язку з трудовим каліцтвом. Висновком МСЕК від 13 вересня 2017 року позивачу повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв`язку з трудовим каліцтвом.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ «Інкорпорація» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 840,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Розгляд апеляційної скарги призначено в Дніпровському апеляційному суді на 05 серпня 2020 року.

28 липня 2020 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від сторін по справі надійшла заява про затвердження мирової угоди, в якій сталять питання про затвердження мирової угоду на умовах, в ній викладених, а саме:

-Сторони домовились врегулювати спір по даній справі шляхом підписання та виконання даної мирової угоди;

-сторони затвердили розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, в сумі 50 000 гривень;

-виплату моральної шкоди в сумі 50 000 грн. сторони домовилися розстрочити на три платежі, які відповідач зобов`язується виплатити в сумі 17 000 гривень до 30 липня 2020 року, відповідач зобов`язується виплатити в сумі 17 000 гривень до 30 серпня 2020 року та 16 000 гривень відповідач зобов`язується виплатити 30 вересня 2020 року;

-відповідач гарантує, що моральну шкоду в сумі 50 000 гривень виплатить в повному обсязі до 30 вересня 2020 року;

-позивач гарантує, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до відповідача з приводу відшкодування моральної шкоди, погашення якої є предметом цієї мирової угоди;

-дана мирова угода направляється сторонами до суду для її затвердження;

-дана мирова угода набирає чинності з моменту затвердження її судом і діє до повного виконання відповідачем зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою;

-відповідач і позивач заявляють, що ні в процесі укладання даної мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь яких третіх осіб, в тому числі й держави;

-ухвала Дніпровського апеляційного суду, про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження»;

-у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди, ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень;

-дана мирова угода складена і підписана у трьох примірниках, які мають однакому юридичну силу, перший для позивача, другий для відповідача, третій для суду;

-наслідки мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі;

-сторони мировою угодою ознайомлені, заперечень не мають.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити у затвердженні мирової угоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст. 49 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу, тобто це є їхнім диспозитивним правом, мирова угода підлягає затвердженню судом.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач по справі виявили бажання укласти мирову угоду, відповідно до якої сторони затвердили розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, в сумі 50 000 гривень, яку сторони домовилися розстрочити на три платежі та які відповідач зобов`язується виплатити в сумі 17 000 гривень до 30 липня 2020 року, відповідач зобов`язується виплатити в сумі 17 000 гривень до 30 серпня 2020 року та 16 000 гривень відповідач зобов`язується виплатити 30 вересня 2020 року.

Проте, як вбачається із тексту мирової угоди, в ній відсутні взаємні поступки позивача та відповідача у справі, на які вони йдуть, натомість мирова угода засвідчує визнання відповідачем позовних вимог позивача.

Отже, дії позивача та відповідача у справі по затвердженню мирової угоди не включають в себе взаємних поступок щодо предмету спору, тому така заява про затвердження мирової угоди задоволенню не підлягає, оскільки зводиться лише до прийнятих певних зобов`язань позивачем і відповідачем, викладених у заяві про затвердження мирової угоди та є визнанням позову відповідачем.

Керуючись ст.ст. 207, 373, 374, 381 ЦПК України, суд, -

У В А Л И Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 та відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я - відмовити.

Продовжити розгляд даної справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05 серпня 2020 року.

Головуючий:

Судді: