Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/615/20
Провадження№2/508/275/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року Миколаївський районний суд Одеської області

В складі головуючого судді Горобця В.Л.

Секретаря Ніколаєвої А.Л.

Розглянувши у судовому засіданні в смт. Миколаївка цивільну справу у підготовчому загальному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради, Миколаївського району, Одеської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , проживає з серпня 1987 року за адресою: АДРЕСА_1 .

06 серпня 1987 року він купив недобудований житловий будинок готовністю 70% у громадянина ОСОБА_2 за 5222 рубля та прийняв на себе обов`язки по виконанню договору щодо надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, що знаходиться за вищевказаною адресою.

23 березня 1990 року, тобто після завершення будівництва вказаного житлового будинку, позивач був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп, наявний у його паспорті Серія НОМЕР_1 .

Довідка від 12.11.2019 року № 126, видана Комунальним підприємством «Миколаївське районне бюро технічної інвентаризації» підтверджує, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 був побудований до 1991 року.

Чинним законодавством України не існувало законодавчих вимог про необхідність вводити будинки в експлуатацію, що були побудовані до 5 серпня 1992 року.

Позивач є абонентом Миколаївського РЕМУ та відкрито, добросовісно понад 10 років сплачує за електроенергію, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою № 16 від 12.11.2019 року та Особовим рахунком споживача ОСОБА_1 НОМЕР_2 /1939.

У зв`язку з чим позивач вважає, що набув права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність.

Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні.

Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цей факт підтверджується матеріалами справи, копією паспорта ОСОБА_1 ( а.с. 7 - 8 ), копією Договору ( а.с. 9 14 ), копією Технічної документації на житловий будинок ( а.с. 15 - 19 ), довідками ( а.с. 20 21 ), особовим рахунком 36026/ НОМЕР_4 ( а.с. 22 24 ), копією Рішення про зміну поштової адреси ( а.с. 25 ), копією Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень ( а.с. 28 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Статтею 344 ЦК України передбачено 4 умови, за яких може бути набуте право власності на майно за набувальною давністю, це:

а) добросовісне володіння майном;

б) відкрите володіння;

в) безперервне володіння майном;

г) володіння майном протягом встановленого законом строку.

У відповідності до роз`яснень Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» п. 9 зазначено, що п. 10 відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність ), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння ), а також на безхазяйну річ.

Згідно п. 13 вищевказаної Постанови Пленуму можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

В п. 14 Постанови Пленуму зазначено, що виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Таким чином, понад десять років позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою як власним, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, оскільки постійно та безперервно проживає в будинку і вважає, що являється його власником. Ніяких дій для приховування цього факту він не здійснював. Всі його сусіди знають, що він добросовісно заволодів вказаним житловим будинком та володіє ним понад десять років.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 19; 77; 200; 247; 258; 263; 268; 273; 354 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради, Миколаївського району, Одеської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області, відповідно до п. п. 15.5) п. п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, який передбачає, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Горобець В.Л.