КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3625/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Знай» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Знай» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Знай» (далі - ТОВ «Знай») про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

На обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на інтернет-порталі znaj. ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 було розміщено публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3» в якій розміщено недостовірну інформацію щодо позивача, а саме:

«Интернет в каждый дом», «новое семейное предприятие каждый месяц» и «коммуналка без олигархов» краткая выжимка предвыборной программы ОСОБА_1 , кандидата в народные депутаты по одномандатному избирательному округу № 40, пишет Комета . ОСОБА_1 - это первый заместитель главы Днепропетровской ОГА, опытный политик, трижды баллотировавшийся в местную облгосадминистрацию от Социалдемократов и БПП. Но его бывалость определяется не только партийными перебежками, но и умениям давать пустые обещания.

С 2015 года ОСОБА_1 занимает должность первого заместителя главы Днепропетровской ОГА и параллельно курирует деятельность постоянной комиссии по вопросам связи с общественностью. Но за эти четыре года он не сделал ровным счетом ничего, кроме как обзавестись тремя замами и еще парочкой объектов недвижимости в Днепре и аннексированном Крыму, общий метраж которой составляет 2122,5 м (стоить уточнить, что это данные с официальной декларации ОСОБА_1 за 2016 год). Конечно же, большая часть имущества зарегистрирована на жену политика, которая, кстати, занимает руководящую должность в Управлении Государственной казначейской службы Украины в Кировском районе города Днепра в Днепропетровской области.

Поэтому, учитывая наличие у ОСОБА_1 2 квартир, дома и еще парочки земельных участков, его предвыборный лозунг - « Собственный дом экономный » звучит особенно нелепо.

Помимо недвижимости, машины Mersedes Benz E200, записанной на сына, у местного чиновника имеется еще несколько счетов в Приватбанке, один из которых - долларовый. Видимо, обзавелся ОСОБА_1 им еще с времен неудачной попытки получить взятку размером в 6 тысяч долларов, будучи начальником управления промышленности, агропромышленного развития и торговли Севастопольской городской госадминистрации. Тогда, кстати, ОСОБА_1 представлял Партию Регионов. Но об этой информации, почему-то, умалчивает.

Дело по взятке получилось замять, ОСОБА_1 по-тихому вернулся в Днепр, где решил продолжить реализацию своих политических амбиций на уровне местной власти.

Но, выжав все соки с региона, ОСОБА_1 решил брать штурмом Верховную Раду, представляя там общину Киричанского района Днепропетровской области. Что самое эпичное в сложившийся ситуации - главный агроцентр области ОСОБА_1 решил подкупить обещаниями занять молодежь спортом и побороть наркозависимость, а еще раздавать пенсию перед Рождеством.

Относительно обещаний. Есть такая пикантная подробность: господин ОСОБА_1 умудряется брать взятки, а потом не выполнять взятые на себя преступные обязательства. Такой себе, «Робин Гуд наоборот».

Эра старых заангажированных политиков должна закончится, а такие как ОСОБА_1 должны остаться на свалке истории, а желательно - в местах отбывания наказания.»

Позивач вважає, що поширена відносно нього інформація є недостовірною, так як зокрема у твердженні «Есть такая пикантная подробность: господин ОСОБА_1 умудряется брать взятки, а потом не выполнять взятые на себя преступные обязательства.» автор висвітлює як факт те, що він бере хабарі, при цьому не посилаючись на жодний доказ, який би це підтвердив, тому це висловлювання не може вважатися оціночним судженням. Твердження автора статті можна перевірити на предмет його відповідності дійсності і спростувати. Саме відсутність будь-якої інформації щодо викладених у висловах автора обставин його спростовує. Така інформація є негативною для позивача, оскільки створює негативні наслідки для нього у вигляді приниження позитивної соціальної оцінки в очах оточуючих, а також приниження суспільної оцінки його ділових і професійних якостей, здобутих протягом багатьох років. Враховуючи формулювання використаних при поширенні недостовірної інформації тверджень, ця інформація порушує немайнові права позивача у зв`язку з тим, що його безпідставно звинувачують у скоєнні злочину, що підриває його ділову репутацію як кандидата у народні депутати України в очах виборців.

На переконання позивача ТОВ «Знай» поширив недостовірну інформацію, яка містить фактичні твердження щодо нього та підлягає спростуванню, у зв`язку з чим просив суд визнати такими, що не відповідають дійсності і ганьблять честь, гідність та його ділову репутацію відомості, розповсюджені на інтернет-сайті znaj .ua у публікації під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3» та зобов`язати відповідача опублікувати на цьому сайті спростування вказаної статті.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року позов задоволено.

З метою спростування недостовірної інформації зобов`язано ТОВ «Знай» розмістити на інтернет-порталі znaj.ua повідомлення наступного змісту: «Товариство з обмеженою відповідальністю «Знай» ІНФОРМАЦІЯ_1 в публікації « ІНФОРМАЦІЯ_3» на інтернет-порталі znaj. ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_1 , яка відповідно до рішення суду є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності інформація», в строк не пізніше десяти днів з дати набрання судовим рішенням законної сили у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Знай» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Стягнуто з ТОВ «Знай» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач через представника за довіреністю - адвоката Янголь О.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Як на підставу своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції у порушення норм процесуального права не залучив співвідповідачем автора статі - сайт «Комета», оскільки спірні публікації є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим засобом масової інформації з посиланням на нього, а також є дослівним відтворенням інформації, розміщеної на порталі (сайті) новин «Комета-Днепр». ТОВ «Знай» лише розмістив статтю, взявши її з іншого засобу масової інформації та зазначивши в посиланні, з яких саме джерел взята дана інформація, тим самим зазначив, що інформація не є їх власними судженнями або твердженнями.

ОСОБА_1 відомий в Україні та за її межами політичний і громадський діяч, він є публічною особою, тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, а оспорювана інформація не стосується приватного життя позивача.

Суд першої інстанції, не маючи спеціального фаху у сфері лінгвістики, не маючи відповідних дозволів на проведення семантико-лінгвістичної експертизи, без відповідного експертного висновку, зробив безпідставний висновок про те, що відповідачем поширено інформацію, яка не відповідає дійсності і спростовується матеріалами справи, оскільки доказів неправдивості інформації позивачем не надано, а відтак відсутні підстави до задоволення позову.

Суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що ТОВ «Знай»» є власником веб-сайту на інтернет-порталі та не є періодичним виданням, тому на нього не розповсюджується Закону України «Про пресу», проте такі висновки ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права. Крім того, всупереч вимогам процесуальних норм суд встановив спрощений порядок розгляду справи без виклику сторін за наявності заяви відповідача щодо загального порядку розгляду справи, не зваживши на категорію спору та всі обставини справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі рішення не відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на інтернет-порталі znaj.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 було розміщено публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3» в якій розміщено наступну інформацію щодо ОСОБА_1 :

«Интернет в каждый дом», «новое семейное предприятие каждый месяц» и «коммуналка без олигархов» краткая выжимка предвыборной программы ОСОБА_1 , кандидата в народные депутаты по одномандатному избирательному округу № 40, пишет Комета . ОСОБА_1 - это первый заместитель главы Днепропетровской ОГА, опытный политик, трижды баллотировавшийся в местную облгосадминистрацию от Социалдемократов и БПП. Но его бывалость определяется не только партийными перебежками, но и умениям давать пустые обещания.

С 2015 года ОСОБА_1 занимает должность первого заместителя главы Днепропетровской ОГА и параллельно курирует деятельность постоянной комиссии по вопросам связи с общественностью. Но за эти четыре года он не сделал ровным счетом ничего, кроме как обзавестись тремя замами и еще парочкой объектов недвижимости в Днепре и аннексированном Крыму, общий метраж которой составляет 2122,5 м (стоить уточнить, что это данные с официальной декларации ОСОБА_1 за 2016 год). Конечно же, большая часть имущества зарегистрирована на жену политика, которая, кстати, занимает руководящую должность в Управлении Государственной казначейской службы Украины в Кировском районе города Днепра в Днепропетровской области.

Поэтому, учитывая наличие у ОСОБА_1 2 квартир, дома и еще парочки земельных участков, его предвыборный лозунг - « Собственный дом экономный » звучит особенно нелепо.

Помимо недвижимости, машины Mersedes Benz E200, записанной на сына, у местного чиновника имеется еще несколько счетов в Приватбанке, один из которых - долларовый. Видимо, обзавелся ОСОБА_1 им еще с времен неудачной попытки получить взятку размером в 6 тысяч долларов, будучи начальником управления промышленности, агропромышленного развития и торговли Севастопольской городской госадминистрации. Тогда, кстати, ОСОБА_1 представлял Партию Регионов. Но об этой информации, почему-то, умалчивает.

Дело по взятке получилось замять, ОСОБА_1 по-тихому вернулся в Днепр, где решил продолжить реализацию своих политических амбиций на уровне местной власти.

Но, выжав все соки с региона, ОСОБА_1 решил брать штурмом Верховную Раду, представляя там общину Киричанского района Днепропетровской области. Что самое эпичное в сложившийся ситуации - главный агроцентр области ОСОБА_1 решил подкупить обещаниями занять молодежь спортом и побороть наркозависимость, а еще раздавать пенсию перед Рождеством.

Относительно обещаний. Есть такая пикантная подробность: господин ОСОБА_1 умудряется брать взятки, а потом не выполнять взятые на себя преступные обязательства. Такой себе, «Робин Гуд наоборот».

Эра старых заангажированных политиков должна закончится, а такие как ОСОБА_1 должны остаться на свалке истории, а желательно - в местах отбывания наказания.»

Вказана інформація стосується позивача, про що свідчить пряма вказівка на його прізвище як в тексті статті так і в її назві.

Факт поширення інформації у публікації « ІНФОРМАЦІЯ_3» на інтернет-порталі znaj.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується, так як на час розгляду справи оспорювана стаття є у доступі за вищезазначеним посиланням.

Встановлено судом, що зазначена інформація поширена відповідачем у мережі Інтернет на веб-порталі, тобто доведена до необмеженого кола осіб - користувачів мережі Інтернет.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з винної поведінки відповідача, який повідомив про позивача інформацію, яка є недостовірною та порушує його особисті немайнові права, є негативною, адже її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для позивача у вигляді приниження здобутої позитивної соціальної оцінки в суспільстві та поставити під сумнів моральні якості позивача, зокрема, дотримання ним законодавства України.

Так, відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

При цьому у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Також, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією.

Отже, у разі якщо позивач є публічною особою, то вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, суду першої інстанції необхідно було акцентувати свою увагу на тому, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорту чи в будь-якій іншій галузі).

Оскільки політичні чи громадські діячі вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких лідерів.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 відомий в Україні політичний і громадський діяч та є публічною особою, тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою. Оспорювана позивачем інформація не стосується його приватного життя, а містить оціночні судження стосовно його політичної і громадської діяльності, що підтверджується проявом інтересу до особи позивача та його діяльності з боку засобів масової інформації.

Крім того, як вбачається зі змісту публікації « ІНФОРМАЦІЯ_3», здійсненої відповідачем на інтернет-порталі znaj. ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , та процитовано самим позивачем, вказана інформація містить посилання на веб-сайт «Комета», який первинно оприлюднив дану інформацію (а.с. 8-9, 29).

Тобто ТОВ «Знай» не є автором вищевказаної інформації, а лише здійснив відтворення інформації із матеріалів, опублікованих іншим засобом масової інформації з посиланням на нього, тим самим визначивши, що ця інформація не є їх власними судженнями або твердженнями відповідача.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до частини четвертої статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Відповідачами у справі про захист честі і гідності чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» саме редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Позивачем у даній справі способом захисту обрано спростування інформації, поширеної через мережу Інтернет, відтак належним відповідачем у такому разі є як автор відповідного інформаційного матеріалу так і власник веб-сайта через який було поширено спірну інформацію, тобто особи, яких позивач повинен був установити та зазначити в позовній заяві як відповідачів (пункт другий частини третьої статті 175 ЦПК України, пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

У межах даної справи позовних вимог до власника веб-сайт «Комета» не заявлено, останній не встановлювався судом першої інстанції та не був залучений як відповідач до участі у справі.

Таким чином не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити спростування вищевказаної інформації, яка хоча і містить певне перебільшення проте базується на певних фактичних обставинах діяльності позивача із посиланням на джерело такої інформації - веб-сайт «Комета».

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ТОВ «Знай» від відповідальності за публікацію недостовірної інформації в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» у даному випадку є передчасним та таким, що не відповідає нормам процесуального та матеріального права.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

У зв`язку з цим, суд повинен був неухильно додержуватися вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі, втім зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що розглядаючи вказаний позов, суд першої інстанції належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та суб`єктним складом учасників справи, не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та у відповідності до вимог статті 382 ЦПК України з позивача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем у межах даної справи, а саме 1 152,60 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Знай» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Знай» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Знай» 1 152,60 грн (одну тисячу сто п'ятдесят дві гривні 60 копійок) сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, крім випадків, визначених у частині третій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній