СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15827/19

пр. № 2/759/1134/20

25 червня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Шум Л.М.

за участю секретаря Кормушиної О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відкрите акціонерне товариство Банк «Біг Енергія», товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», приватний нотаріус Іванов Павло Юрійович про припинення іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року позивачка звернулась до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Відкрите акціонерне товариство Банк «Біг Енергія», товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», приватний нотаріус Іванов Павло Юрійович про припинення іпотеки. В обгрунтування позову вказано, що 17.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 11/08-11-2006. На забезпечення своєчасного та повного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору за № 11 /08-11-2006 від 17 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Біг Енергія» та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №3830 від 17 листопада 2006 року та відповідні додаткові договори до нього, за яким останні передали в іпотеку Відкритому акціонерному товариству «Біг Енергія» належну їм в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку з вищезазначеним, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - на предмет іпотеки (квартира, двокімнатна, жилою площею 26,90 кв. м., загальною - 49,60 кв. м., адреса: АДРЕСА_2 ) накладено обтяження, а саме заборону на нерухоме майно приватним нотаріусом Івановим П.Ю. від 17.11.2006 року за № 4073769. 27 грудня 2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Біг Енергія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги №3-233 за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги за кредитним договором №11/08-11-2006 від 17 листопада 2006 року та додатковими угодами до нього. 26 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія (Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» було укладено договір вимоги №127/ФК-15 про відступлення права вимоги, за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором та додатковими договорами №11/08-11-2006 від 17 листопада 2006 року. 18 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено договір №18-11/16 про відступлення права вимоги за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» перейшло право вимоги за кредитним договором №11/08-11-2006 від 17 листопада 2006 року. Згідно до п. 1.2. цього договору до нового кредитора переходять права кредитора в грошових зобов`язаннях, що виникли із кредитного договору, в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав. 12 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» було укладено договір №12-12/16 про відступлення права вимоги за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» перейшло право вимоги за кредитним договором №11/08-11-2006 від 17 листопада 2006 року. За п. 1.2. зазначеного договору до нового кредитора переходять права кредитора в грошових зобов`язаннях, що виникли із кредитного договору, в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав. Тож, на підставі зазначених правочинів відбулася заміна Кредитора та Заставодержателя за договорами, які були підставою для вчинення приватнім нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави, а Товариством з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» набуло право стягувача до ОСОБА_1 . 20 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» та ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства України укладено Договір цесії права вимоги за Кредитним договором № 11/08-11-2006 від 17.11.2006 р., відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11/08-11-2006 від 17.11.2006 р., укладеним між Відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 перейшло до ОСОБА_1 . ОСОБА_1 переконана, що на даний момент будь які грошові зобов`язання між нею та ОСОБА_2 припиненні, а тому подальше існування іпотеки вона вважає недоцільним. Просить позов задовольнити, скасувати іпотеку за іпотечним договором № 3830 від 17.11.2006 року та всі записи та обтяження про неї.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.09.2019 р. провадження у справі відкрито.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.04.2020 р. закрити підготовче засідання у цивільній справі, призначити справу до судового розгляду по суті.

В судове засіданні представник позивача, позивач не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов не надав.

Відкрите акціонерне товариство Банк «Біг Енергія», товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», приватний нотаріус Іванов Павло Юрійович своїх представників в судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

З позовної заяви вбачається, наступне.

17.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 11/08-11-2006.

На забезпечення своєчасного та повного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору за № 11 /08-11-2006 від 17 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Біг Енергія» та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №3830 від 17 листопада 2006 року та відповідні додаткові договори до нього, за яким останні передали в іпотеку Відкритому акціонерному товариству «Біг Енергія» належну їм в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 . (ас.. 4-5, 6,7,8,9)

17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щадко О.І. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11 /08-11-2006 від 17 листопада 2006 року на загальну суму 182 106, 79 дол. США, що за офіційним курсом станом на 04.08.2010 року становить 1 437 113, 94 грн. (а.с. 10)

Згідно зі ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ст. 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У п. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» вказано, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

В ст. 33 Закону зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частинами 1-2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

При цьому, поняття відступлення права вимоги (цесії) є відмінним від поняття факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З позовної заяви вбачається, що 27 грудня 2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Біг Енергія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги №3-233 за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги за кредитним договором №11/08-11-2006 від 17 листопада 2006 року та додатковими угодами до нього.

26 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія (Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» було укладено договір вимоги №127/ФК-15 про відступлення права вимоги, за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором та додатковими договорами №11/08-11-2006 від 17 листопада 2006 року. 18 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» укладено договір №18-11/16 про відступлення права вимоги за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» перейшло право вимоги за кредитним договором №11/08-11-2006 від 17 листопада 2006 року. Згідно до п. 1.2. цього договору до нового кредитора переходять права кредитора в грошових зобов`язаннях, що виникли із кредитного договору, в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав. 12 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» укладено договір №12-12/16 про відступлення права вимоги за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» перейшло право вимоги за кредитним договором №11/08-11-2006 від 17 листопада 2006 року. За п. 1.2. зазначеного договору до нового кредитора переходять права кредитора в грошових зобов`язаннях, що виникли із кредитного договору, в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав. Тож, на підставі зазначених правочинів відбулася заміна Кредитора та Заставодержателя за договорами, які були підставою для вчинення приватнім нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави, а Товариством з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» набуло право стягувача до ОСОБА_1 .

Представник позивача та позивач вказаних договорів про відступлення права вимоги не надав, будь-яких клопотань про витребування доказів тощо перед судом не заявляв. Представник позивач в позові вказує, що правомірність вищезазначених договорів було перевірено і зазначено у постанові Київського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року в провадженні №22- ц/824/2193/2019, а тому вважає, що вони доведенню не підлягають. Вказане рішення Київського апеляційного суду також не надано.

20 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» та ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства України укладено Договір цесії права вимоги за Кредитним договором № 11/08-11-2006 від 17.11.2006 р., відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11/08-11-2006 від 17.11.2006 р., укладеним між Відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 перейшло до ОСОБА_1 . (а.с. 11)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором припинилось у зв`язку із належним його виконанням позивачем, тому іпотека за договорами, якими забезпечувалось виконання кредитного договору, також є припиненою як похідне зобов`язання а, отже, наявні підстави для задоволення позову.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним.

Позивачем не надано доказів, що основне зобов`язання боржник виконав, отже основне зобов`язання за кредитним договором не припинилось, а тому відсутні підстави вважати іпотеку припиненою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із вимогами про про припинення іпотеки позивач повинна була довести ті обставини на які посилається у позовній заяві, підтвердити їх належними та допустимими доказами. Однак, жодних доказів, які б підтверджували обставини викладені у позовній заяві матеріали справи не містять.

Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відкрите акціонерне товариство Банк «Біг Енергія», товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», приватний нотаріус Іванов Павло Юрійович про припинення іпотеки, не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, суд залишає судові витрати за позивачем.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відкрите акціонерне товариство Банк «Біг Енергія», товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», приватний нотаріус Іванов Павло Юрійович про припинення іпотеки, відмовити.

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Учасники справи мають можливість отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Суддя: Л.М. Шум