Справа № 732/584/20
Провадження 2/732/371/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючої судді Лиманської М.В., в присутності секретаря Бруй І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Акціонерного товариства Комерційного банку ‹‹ПРИВАТБАНК›› Гребенюк О.С., який представляє інтереси позивача на підставі відповідної довіреності від 31.01.2019 року за № 367-К-Н-О, діючи в інтересах позивача, звернувся до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 31136,66 грн. за кредитним договором б/н від 11.11.2011 року. Також просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 11.11.2011 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 14000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 14000,00 грн. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 22.03.2020 року має заборгованість - 31136 грн. 66 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 18608,11 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками 6114,24 грн.; нарахованої пені 4455,42 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. 00 коп. - штраф ( фіксована частина ), 1458 грн. 89 коп. - штраф ( процентна складова ). У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою судді від 29.04.2020 року відкрито провадження у зазначеній справі.

У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. ( а.с. 5 зв., 71).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлений про дату, час і місце судового розгляду належним чином, у поданому суду 04.06.2020 року відзиві на позов заявив клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача. В позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього просив відмовити у повному обсязі з урахуванням заперечень, викладених стороною відповідача у документах по суті справи.(а.с.93)

За змістом документів по суті справи, поданих суду стороною відповідача, останній проти задоволення позову заперечує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Вказує, що Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані та сторонами не узгоджувались, при отриманні кредитної картки відповідач не був поінформований про правила кредитування та можливі санкції у виді неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, розмір процентної ставки сторонами також не узгоджувався.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В силу ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши позицію сторін, яка викладена письмово, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до заяви від 11.11.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого на кредитну картку кредитного ліміту.

Надання банком кредитних коштів позичальнику, користування відповідачем кредитною карткою, використання відповідачем кредитних коштів у розмірі кредитного ліміту, визначеного позивачем, підтверджено випискою по рахунку відповідача станом на 24.03.2020 року. Факти встановлення кредитного ліміту в сумі 300,0 грн. та збільшення кредитного ліміту до 14000,0 грн. підтверджені довідкою банку. Також довідкою банку підтверджений факт перевипуску 29.08.2017 року кредитної картки з встановленим строком дії картки - липень 2021 року (а.с.20-30,31-32).

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначив, що заява позичальника, Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи Банку складають між банківською установою та відповідачем договір про надання банківських послуг.

Дослідженням заяви на отримання кредиту від 11.11.2011 року встановлено, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. (а.с.33)

До заяви на підтвердження вимог банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. (а.с.34, 35-58)

Згідно з наданим банком розрахунком по кредитному договору № б/н від 11.11.2011 року встановлено, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 22.03.2020 року становить 31166 грн. 66 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 18608,11 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 6114,24 грн., заборгованості по пені 4455,42 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. 00 коп. - штраф ( фіксована частина ), 1458 грн. 89 коп. - штраф ( процентна складова ), всього нараховані штрафи в сумі 1958,89 грн. ( а.с. 10-19 ).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другоюстатті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазаконом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістомстатті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другоюстатті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першоюстатті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 11.11.2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту, стягнути неустойку за несвоєчасну сплату кредиту, а також проценти згідно ст. 625 ЦК України.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, містять умови про: пільговий період користування коштами, процентну ставку, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

Вказані надані позивачем документи не містять підпису позивача про ознайомлення з їх змістом.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка документів, зроблена позивачем, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Велика Палата Верховного Суду у правовій позиції, висловленій 03 липня 2019 року при розгляді цивільної справи №342/180/17 (провадження 14-131цс19) дійшла правового висновку про те, що у такому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першоїстатті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (в даному випадку - 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які не містять підпису відповідача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При розгляді цивільної справи №342/180/17 (провадження 14-131цс19) у постанові від 03.07.2019 року Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що з огляду на положення ч.6 ст.81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленомустаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, вбачається, що при нарахуванні заборгованості та проведенні розрахунків, в тому числі при зарахуванні коштів, внесених відповідачем на погашення кредиту, банком була застосована процентна ставка на рівні від 2,9% до 7% на місяць. Разом з тим, у позовній заяві зазначено, що вимоги про стягнення процентів у сумі 6114,24 грн. заявлені згідно ст.625 ЦК України, тобто, виходячи з 3% річних, що не відповідає даним самого розрахунку, наданого позивачем. З наданого позивачем розрахунку не можливо достовірно встановити, з якої суми заборгованості та за який саме період (кількість календарних днів) суду слід нараховувати 3% річних. (а.с.10-19зв.)

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь банку процентів та неустойки за недотримання умов кредитного не можуть вважатись такими, що підтверджені доказами справи. Тому не вбачається законних підстав вважати обґрунтованою вимогу банку стягнути такі нарахування.

З огляду на вказане, вимогу банку щодо стягнення з відповідача процентів та неустойки за кредитним договором від 11.11.2011 року, суд вважає недоведеною.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що у зв`язку з неповерненням відповідачем грошових коштів у належному розмірі стягненню підлягає заборгованість за простроченим кредитом.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволений частково, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати, понесені банком на сплату судового збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526-530, 610-612, 629, 1046, 1048 -1050, 1052, 1054 ЦК України, ст. 141, 223, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2011 року в розмірі 18608 грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 1261 грн. 20 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складений 20.07.2020 року.

Суддя М.В.Лиманська