Справа №297/1407/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., при секретарі Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до Виконавчого комітету Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності на Ѕ частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, до якої належить 1/2 частка будинку АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті останній заповіту не залишив, а тому спадкоємцем першої черги за законом, згідно приписів ст. 529 ЦК УРСР у редакції, чинній на час відкриття спадщини, був син останнього ОСОБА_3 , тобто батько позивача. ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , оскільки відповідно до положень ст.ст. 548 та 549 ЦК УРСР фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина вищевказаного будинку, яка належала його покійному батьку ОСОБА_2 .. Однак ОСОБА_3 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак не оформив право на спадщину за своє життя. Так, на випадок своєї смерті батько ОСОБА_3 жодного розпорядження стосовно належного йому майна не залишав. На момент його смерті разом з ним у будинку проживали його дружина ОСОБА_4 , його діти - позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 та інші члени її родини - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Крім того, в даному Будинку також була зареєстрована, однак фактично не проживала, мати ОСОБА_3 - ОСОБА_11 . Відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України, позивач, а також дружина спадкодавця ОСОБА_4 та діти спадкодавця ОСОБА_12 та ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 .. Позивач прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав з ним разом на день його смерті. Інші спадкоємці першої черги - дружина спадкодавця ОСОБА_4 та діти спадкодавця ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в користь позивача. Приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. А тому, просить суд визнати право власності на Ѕ частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити (а. с. 38).

Представник відповідача Виконавчого комітету Батівської селищної ради Берегівського району в судове засідання також не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява селищного голови, згідно якої такий просить справу розглянути без участі їх представника, на розсуд суду (а. с. 39).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 належить направі власності ОСОБА_2 , що стверджується копією договору купівлі-продажу від 01.07.1964 року та довідкою КП «Берегівське ББТІ БРР» від 18.03.2020 року №278 (а.с. 10-12).

Власник 1/2 вищевказаного будинку ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 08.07.1991 року (а.с. 7).

Згідно довідки виконавчого комітету Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області №154 від 05 березня 2020 року, на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_1 , разом з ним проживали його син ОСОБА_3 , його невістка ОСОБА_4 , його онуки ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (а.с. 19) та ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Крім того, в даному Будинку також була зареєстрована, однак фактично не проживала, колишня дружина ОСОБА_11 (а.с.13).

Згідно абз. 2, 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Так, згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, у редакції чинній на час смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

За таких обставин, спадкоємцем першої черги за законом після семерті ОСОБА_2 , згідно приписів ст. 529 ЦК УРСР, був його син ОСОБА_3 .

Згідно стю. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , відповідно до положень ст.ст. 548 та 549 ЦК УРСР, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (а.с. 13).

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25 лютого 2008 року (а.с. 15).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 28 листопада 1994 року (а. с. 8), а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом.

Згідно довідки виконавчого комітету Батівської селищної ради №153 від 05 березня 2020 року, на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку АДРЕСА_1 , разом з ним проживали його дружина ОСОБА_4 , діти - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 після одруження змінено на ОСОБА_14 (а.с. 19) ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Крім того, в даному будинку також була зареєстрована, однак фактично не проживала, мати ОСОБА_11 . (а.с. 16).

Дружина померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , та його діти ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , будучи спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копіями відповідних заяв останніх від 10 липня 2020 року (а.с. 21-23).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав з ним в будинку АДРЕСА_1 , що стверджується копією довідки виконавчого комітету Батівської селищної ради №153 від 05 березня 2020 року (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1291 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, згідно копії листа приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мацоли І.В. №48/01-16 від 14 липня 2020 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а. с. 27).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Так, згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За таких обставин, оскільки позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 524, 525, 529, 549, 560, 561 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 49, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

рішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 194,3 кв.м., житловою площею 84,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Фейір О. О.