Справа № 346/2107/20
Провадження № 2/346/1196/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом підтримуючи який у судовому засідання пояснила, що є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.01.2012 р. та витягом про державну реєстрацію прав ОКП Коломийське МБТІ від 05.03.2012 р.
Вказує, що на даний час у будинку зареєстрований її колишній чоловік, відповідач по справі ОСОБА_2 . Відповідач не проживає у будинку з 2017 року , участі в його утриманні та благоустрої не бере, не сплачує комунальні платежі , його особисті речі відсутні . Зазначає, що в добровільному порядку зняти ОСОБА_2 з місця реєстрації не можливо , оскільки його точне місцезнаходження невідоме.
Оскільки на даний час відповідач зареєстрований у її, позивача будинку , це створює їй ряд незручностей та зайвих витрат , зокрема вона не взмозі оформити субсидію , розпоряджатись майном у своїх інтересах.
Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не зявилась , представник позивача подав заяву в якій просив завершити розгляд у їх відсутності , позовні вимоги підтримують .
Відповідач в судове засідання не з явився, про день, час та місце слухання справи належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав .
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши пояснення позивача, беручи до уваги її заяву, покази свідка, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.
У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.
У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 05.03.2012 та Свідоцтва про праов на спадщину за законом від 27.01.2012 року позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.5,6).
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10.05.2017 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано (а.с.7)

Згідно довідки № 236 від 29.05.2020 р., виданої виконкомом Корницької сільської ради Коломийського району позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 та має склад сім`ї : ОСОБА_2 (колишній чоловік), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (сини) (а.с.8).

Той факт, що відповідач не проживає більше року за адресою АДРЕСА_1 ствердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка підтвердила, що відповідач ОСОБА_2 , колошній чоловік позивача близько трьох років не проживає у вказаному будинку, не бере участі в його утриманні, його особистих речей в будинку не має..

Отже, в спірному будинку на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_2 який більше року в будинку не проживає. Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому будинку позивача, не дає позивачу належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 закону «Про власність»).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК.

Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 282, 284, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя Беркещук Б. Б.