Провадження № 2/337/1035/2020
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2020 року місто Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Котляр А.М.
за участю секретаря Журби Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом громадської організації «Гаражне товариство «Титан» робітників Титано-магнітного комбінату» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати членських внесків, втрат від інфляції, 3% річних,
21.04.2020 року громадська організація «Гаражне товариство «Титан» АТ в особі представника Шумейко І.П. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь громадської організації заборгованість зі сплати членських внесків, втрат від інфляції, 3% річних у розмірі 3497,80 грн., а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2007 року ОСОБА_1 є членом ГО «ГТ «Титан», користується гаражем №26 блоку №17, та має обов`язок із сплати членських внесків. Однак, оскільки за 2017-2019 роки ОСОБА_1 членських внесків не сплачувала, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за сплати членських внесків за період з 2017 по 2019 роки в загальній сумі 3200 гривень, а також інфляційні втрати та 3% річних, а всього загальну суму 3497,80 гривень, а також судові витрати: судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 гривень.
Ухвалою судді від 06.05.2020 року за позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи.
В судове засідання представник позивача громадської організації «Гаражне товариство «Титан» не з`явився, надіслав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманих за безкоштовним запитом на сайті Міністерства юстиції України, за ідентифікаційним номером 25493400 зареєстровано Громадську організацію «Гаражне товариство «Титан» робітників титано-магнієвого комбінату». Датою первісною реєстрації є 28.07.1995 року.
21.09.2007 року ОСОБА_1 прийняла на себе права та обов`язки члена громадської організації, своєчасно оплачувати членські внески та утримувати гараж АДРЕСА_1 у відповідності до санітарних та протипожежних норм.
Статтею 3 Закону України «Про об`єднання громадян» визначено, що Громадською організацією є об`єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.
Статтею 13 Закону України «Про об`єднання громадян» передбачено, що об`єднання громадян діє на основі статуту або положення.
Статутний документ об`єднання громадян повинен містити, зокрема, умови і порядок прийому в члени об`єднання громадян, вибуття з нього; права і обов`язки членів (учасників) об`єднання.
Пунктом 4.4. Статуту ГО «ГТ «Титан» передбачено, що прийом до складу членів ГО здійснюється правлінням на підставі заяви особи, в якій особа підтверджує зобов`язання виконувати завдання Статуту, при умови виділення йому місця під будівництво гаражу або придбання гаражу на території Організації.
Порядок виходу громадян з членів ГО визначений п. 4.6 Статуту.
У 2007 році відповідач набув членства у ГО «ГТ «Титан» у зв`язку із набуттям права користування гаражем на території громадської організації, та в установленому порядку із заявою про припинення свого членства не звертався, відповідного рішення про виключення його з членів громадської організації не приймалось.
Згідно довідки з ЄДРЮО, відповідно до якої ГО «ГТ «Титан» робітників Титано-магнієвого комбінату» вперше було зареєстроване у 1995 році та з того часу продовжує своє існування з урахуванням реорганізацій.
Набувши членства у громадській організації та не припинивши його в установленому порядку, ОСОБА_1 одночасно узяла на себе обов`язки зі сплати членських внесків.
Розмір внесків на 2017, 2018 та 2019 роки встановлений відповідними рішеннями загальних зборів ГО «ГТ «Титан» від 18.12.2016 року, від 29.01.2018 року та від 20.01.2019 року, що підтверджено відповідними виписками з протоколів загальних зборів.
Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості зі сплати членських внесків.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статей 524, 533, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.
Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02 квітня 2014 року у справі № 6-21 цс 14. Виходячи з нього, зобов`язання члена громадської організації зі сплати членських внесків слід вважати грошовим зобов`язанням, а тому до нього застосовуються положення ч.2 ст.625 ЦК України.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних ґрунтуються на законі, позивачем надано обґрунтованого розрахунку зазначених сум, а тому підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним судового збору за подачу позову у сумі 2102,00 грн.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, в частині стягнення на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ГО «ГТ «Титан» у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_1 суму заборгованості зі сплати членських внесків, втрат від інфляції, 3% річних в розмірі 3497,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-283 ЦПК України, -
Позов громадської організації «Гаражне товариство «Титан» робітників Титано-магнітного комбінату» задовольнити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: А.М. Котляр