233 Справа № 233/3260/20
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: Головуючої судді Каліуш О. В. , за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову до Донецької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Іванопільська сільська рада Костянтинівського району Донецької області про скасування розпорядження від 04.12.2017 № 1597/6-1795/5-17 та визнання права оренди водного об`єкту,

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Іванопільська сільська рада Костянтинівського району Донецької області про скасування розпорядження від 04.12.2017 № 1597/6-1795/5-17 та визнання права оренди водного об`єкту, в якій позивач просить:

1.визнати незаконним та скасувати розпорядження від 04.12.2017 № 1597/5-17 «Про припинення права користування водним об`єктом ФОП ОСОБА_2 »

2.визнати право оренди водного об`єкту загальнодержавного значення ставку об`ємом 350 кв.м, площею водного зеркала 14га, розташованого на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області відповідно до договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 25.11.2011, укладеного між ОСОБА_2 та Костянтинівською районною державною адміністрацією, що зареєстрований Костянтинівською районною державною адміністрацією, що зареєстрований 09.12.2011 за № 46 та договору про внесення змін від 07.02.2011 до Договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення, укладеного між Костянтинівською районною державною адміністрацією, Донецькою облдержадміністрацією за ОСОБА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк дії вищевказаного договору, а саме до 09 грудня 2021 року;

3.визнати право ОСОБА_1 в порядку спадкування на вирощену рибопродукцію в період фактичного використання водного об`єкту на умовах оренди у відповідності до договору від 25.11.2011.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 липня 2020 року відкрито провадження у цій справі, справу призначено до підготовчого судового засідання.

21 липня 2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

-заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням (користуванням) у тому числі продажем права на земельних торгах (аукціонах), або переданням в оренду водного об`єкту загальнодержавного значення, ставку об`ємом 350 кв.м, площею водного дзеркала 14 га, розташованого на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області на умовах оренди попереднього орендаря відповідного до договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 25.11.2011;

-надання права ОСОБА_1 на використання водного об`єкту загальнодержавного значення, ставку об`ємом 350 кв.м, площею водного дзеркала 14га, розташованого на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області на умовах оренди попереднього орендаря відповідно до договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 25.11.2011.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач послався на те, що ним пред`явлено позов до суду, який мотивовано тим, що він є спадкоємцем всього майна після смерті ОСОБА_2 , в т.ч. прав та обов`язків за договором оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 25.11.2011, укладеного між ОСОБА_2 та Костянтинівською районною державною адміністрацією, що зареєстрований 09.02.2011 за № 46 та договору про внесення змін від 07.03.2011 до Договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення, укладеного між Костянтинівською районною державною адміністрацією, Донецькою облдержадміністрацією.

За весь період після смерті ОСОБА_2 , починаючи з 13 вересня 2017 року та по теперішній час він фактично вважаючи себе правонаступником прав та обов`язків за договором оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 25.11.2011, зареєстрованим у книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування водними об`єктами загальнодержавного значення на умовах оренди за № 46, з врахуванням діючого договору від 07.03.2017 про внесення змін до Договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 25.11.2011 в частині зміни Орендодавця, користувався всіма правами та виконував всі умови Договору в частині зобов`язань Орендаря водного об`єкту, а саме: своєчасно та в повному обсязі вносив орендну плату за користування водним об`єктом, використовував об`єкт за цільовим призначенням, ніс відповідні затрати на утримання водного об`єкту в належному стані, виконував всі інші обов`язки, передбачені Договором.

Цей водний об`єкт був зариблений померлим ОСОБА_2 , фактично перед смертю на значні суми грошових коштів, а отже, оскільки він є спадкоємцем майна померлого, то має право на це майно, в т.ч. й на користування ним на умовах оренди померлого орендаря, або отримання компенсації за майно, яке перебуває в орендованому об`єкті після смерті ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_1 весь час після смерті ОСОБА_2 здійснював догляд за водним об`єктом та заходи зі зрощування риби.

Але, останнім часом до водного об`єкту почали приїздити різні не відомі йому особи, при цьому вони повідомляють, що вправі здійснювати будь-які дії з вилову риби, оскільки договір оренди з ОСОБА_2 втратив свою чинність, та водний об`єкт фактично ніким не орендується. Так, дуже велика кількість осіб приїздить на водний об`єкт та здійснює вилов риби недозволеними чинним законодавством України шляхом, при цьому мотивуючи, що такий дозвіл ними отримано від селищного голови Іванопільської сільської ради.

Вважає, що на теперішній час грубо порушується його права та законні інтереси на отримання майна в спадщину. Оскільки водний об`єкт був зариблений померлим ОСОБА_2 (а саме рибою: товстолоб, короп, білий амур) на водному об`єкті, який був наданий йому на умовах договору оренди водного об`єкту від 25.11.2011 для риборозведення. Він, як спадкоємець, має право на об`єкти аквакультури, розведені померлим ОСОБА_2 . І таким чином, дії направлені на вилов цієї риби фактично порушують його права на її власність, як спадкоємця.

Оскільки на теперішній час розпорядженням відповідача право водокористування ОСОБА_2 припинено, вважає, якщо в період судових засідань за позовом, не підтримувати в належному стані водний об`єкт, в якому фактично перебуває його майно, як спадкоємця, а саме не здійснювати прикорм та інші дії, направлені на збереження риби (попередження незаконного вилову риби), не підтримувати водний об`єкт та прилеглу територію до нього в належному стані, може ускладнити або унеможливить поновлення його прав стосовно вирощеної рибо продукції та значно ускладнить приведення до належного стану водного об`єкту в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що предметом пред`явленого ОСОБА_1 позову є законність розпорядження відповідача від 04.12.2017 № 1597/5-17 «Про припинення права користування водним об`єктом ФОП ОСОБА_2 »; речове право на водний об`єкт загальнодержавного значення став об`ємом 350 кв.м, площею водного дзеркала 14га, розташований на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області; а також права на рибопродукцію.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується ст. 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення ЄСПЛ «Beles and others v. The Czech Republic», 12/11/2002, § 49).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

З позовної заяви вбачається, що між ОСОБА_1 та Донецькою обласною державної адміністрацією виник спір з приводу права користування водним об`єктом загальнодержавного значення, ставом об`ємом 350 кв.м, площею водного дзеркала 14 га, розташованого на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області на умовах оренди попереднього Орендаря відповідного до договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 25.11.2011.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням (користуванням) у тому числі продажем права на земельних торгах (аукціонах), або переданням в оренду водного об`єкту загальнодержавного значення, ставку об`ємом 350 кв.м, площею водного дзеркала 14 га, розташованого на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує можлива загроза ускладнення реалізації цього рішення суду в разі укладення відповідачем будь-яких правочинів (зокрема договору оренди тощо).

Такий захід забезпечення позову є пропорційним, співмірним і адекватним заявленим позовним вимогам.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для забезпечення цього позову шляхом надання права ОСОБА_1 на використання водного об`єкту загальнодержавного значення, ставку об`ємом 350 кв.м, площею водного дзеркала 14га, розташованого на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області на умовах оренди попереднього орендаря відповідно до договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 25.11.2011 з огляду на таке.

Відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вимога про забезпечення позову шляхом надання позивачу права користування спірним водним об`єктом є тотожною з заявленою позовною вимогою про визнання за позивачем права оренди спірного водного об`єкту та у разі застосування такого виду забезпечення є фактично ухваленням рішення на користь позивача без розгляду справи по суті, що у відповідності до ч. 10 ст. 150 ЦПК України є недопустимим.

За таких обставин, заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову до Донецької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Іванопільська сільська рада Костянтинівського району Донецької області про скасування розпорядження від 04.12.2017 № 1597/6-1795/5-17 та визнання права оренди водного об`єкту задовольнити частково.

Заборонити Донецькій обласній державній адміністрації (, адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, 20) вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням (користуванням) у тому числі продажем права на земельних торгах (аукціонах), або переданням в оренду водного об`єкту загальнодержавного значення, ставку об`ємом 350 кв.м, площею водного дзеркала 14 га, розташованого на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Каліуш