Провадження № 2/686/744/20
24 липня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд в складі :
головуючого - судді Приступи Д.І.
при секретарі Медвідь М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформації, зобов`язанні її спростувати й відшкодування моральної шкоди, -
- звинувачення у незаконному утриманні малолітньої дитини її чоловіка (ч.2 ст.146 КК України).
- звинувачення у викрадені малолітньої дитини (ст. 146 КК України).
- звинувачення у вигляді погроз фізичною розправою ч. 1 ст. 129 КК України).
- відповідач звинувачує позивача у нанесені їй тілесних ушкоджень (ч.1 ст. 125 КК України).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що фактично поширена інформація зводиться до того, що позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні злочину; позивач є причетним до нанесення тілесних ушкоджень відповідачу.
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив.
Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зазначена заява від 25.04.2019 року зареєстрована 26.04.2019 року №К-6832 вх19 Краматорською місцевою прокуратурою Донецької області:
- в якій зазначено що позивач незаконно утримує дитину відповідача попередньо викравши її, та погрожує фізичним насильством.
У відповідності із положеннями ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно з положеннями ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
За змістом частини першої статті 277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення недостовірної інформації про неї та (або) членів її сім`ї, має право звернутися до суду за спростуванням цієї інформації як щодо себе, так і членів родини, якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує її особисті немайнові права.
У частині четвертій статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
У спірних правовідносинах відповідач ОСОБА_2 поширює інформацію щодо особи позивача ОСОБА_1 , інформація стосується її честі та ділової репутації як фізичної особи, оскільки формує її морально-етичний портрет в очах громадськості, а тому це узгоджуються із вимогами статті 277 ЦК України, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про наявність у позивачки права вимагати визнання розповсюдженої інформації недостовірною, а також вимагати її спростування.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про інформацію реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.
Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.
Поширення щодо ОСОБА_1 зазначеної недостовірної інформації, а саме звинувачення в тому, що вона «незаконно утримує малолітню дитину відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередньо викравши її, погрожує фізичною розправою, нанесла тілесні ушкодження відповідачу» та інше, принижують її честь, гідність та ділову репутацію.
Аналізуючи змістовно-лексичну побудову фраз та тверджень відповідача, які є предметом позову суд доходить до висновку, що звинувачення;
- у незаконному утриманні малолітньої дитини відповідача;
- у викрадені малолітньої дитини;
- у вигляді погроз фізичною розправою;
- відповідач звинувачує позивача у нанесені їй тілесних ушкоджень;.
Також суд, має констатувати відсутність у заяві, яка є предметом позову таких словосполучень як на мій погляд , на мою с особисту думку та ін., які б давали змогу незалежному спостерігачу зробити висновок про те що відповідач дійсно висловлює своє особисте відношення (думку) до певних фактів.
Негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо) і яка на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Таким чином суд доходить до переконливого висновку про необхідність задоволення позовних вимог стосовно визнання інформації яка є предметом позову недостовірною та про необхідність її спростування особою яка її поширила.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-
Визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_4 на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації, таку інформацію, що ОСОБА_1 «незаконно утримує малолітню дитину відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередньо викравши її, погрожувала фізичною розправою, нанесла тілесні ушкодження відповідачу» шляхом написання заяви25.04.2019 року, що зареєстрована 26.04.2019 року № К-6832 вх19 до Краматорської місцевої прокуратури Донецької області .
Зобов`язати відповідача у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену відповідачем 25 квітня 2019 року недостовірну інформацію шляхом подання заяви до Краматорської місцевої прокуратури Донецької області.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано та закінчення строку для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Д.І. Приступа