Дата документу 23.07.2020
ЄУ № 942/445/20
Провадження №2/942/367/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що їй на праві приватної власності належить будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеному домоволодінні зареєстрований племінник позивача - ОСОБА_2 , але він фактично не проживає в будинку з 01.03.2016. Звернутися до відповідача з вимогою про добровільне зняття з реєстрації позивач не має можливості, оскільки їй не відоме місце його перебування та проживання, жодних стосунків сторони не підтримують, тому позивач вважає, що оскільки відповідач не проживає в будинку та був відсутній протягом понад 6 місяців, він втратив право користування вказаним вище домоволодінням.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24.04.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 14.05.2020.

14.05.2020 підготовче судове засідання відкладено до 17.06.2020 у зв`язку з неявкою відповідача.

УхвалоюНовопсковського районного суду Луганської області від 17.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.07.2020.

03.07.2020 судове засідання відкладено до 23.07.2020 у зв`язку з неявкою відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення рекомендованих поштових повідомлень, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, заяв про відкладення або розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву та заперечення не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі представника, рішення просить винести на розсуд суду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 07.10.2008 Новопсковською селищною радою Новопсковського району Луганської області.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20555232 від 13.10.2008, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Даний факт також підтверджено технічним паспортом № НОМЕР_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , відповідно до якого власником будинку є ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області 20.01.2016, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 20.01.2016, актовий запис № 03, прізвище дружини після реєстрації шлюбу- ОСОБА_1 .

Згідно довідки № 840, виданої виконавчим органом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області 31.03.2020, ОСОБА_1 , 1986 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має такий склад сім`ї: чоловік - ОСОБА_4 , 1978 року народження, донька - ОСОБА_6 , 2005 року народження, син- ОСОБА_7 , 2012 року народження, син - ОСОБА_8 , 2014 року народження, донька - ОСОБА_9 , 2016 року народження, племінник - ОСОБА_2 , 1988 року народження, який зареєстрований, але не проживає.

Актом про підтвердження не проживання, складеним 01.04.2020 депутатом Новопсковської селищної ради сьомого скликання ОСОБА_3, в присутності громадян ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , підтверджено факт не проживання в будинку АДРЕСА_1 в період з 01.03.2016 по теперішній час громадянина ОСОБА_2 , 1988 року народження, який фактично проживає в м. Старобільськ.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 з 01.03.2016 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не є членом сім`ї позивача.

Суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 понад 6 місяців не проживає за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні.

Таким чином позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви, у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України,ст.391, 405 ЦК України, ст. 72, 150 ЖК України, ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», 3,6, 11, 18, 155, 160 177 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 , виданий 18.02.2016 Новопсковським РВ УДМС України в Луганській області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , паспорт серія НОМЕР_7 , виданий 09.02.2016 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області, , адреса: вул. Шкільна, буд. 3, смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Суддя: О.С. Стеценко