Справа № 552/5775/19
Номер провадження 2/629/247/20
24.07.2020 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді- Мицик С.А., при секретарі судового засідання- Заводяній О.Ю., за участю відповідача - ОСОБА_1 , представника відповідача- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.
Вислухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 28 лютого 2015 року сторони уклали шлюб, який розірвано за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави 09.09.2019 року, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 12). Відповідно до вищевказаного судового рішення- судом встановлено, що з травня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. Мають малолітню дитину- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає з матір`ю, та на утримання якого з ОСОБА_3 стягнуто аліменти .
З копії видаткової накладної вбачається, що 17.04.2018 у період шлюбу сторони придбали смартфон SAMSUNG SM-J710 GALAXY J7 DS Gold, вартістю 3 982,05 грн., карту пам`яті Арасег micro SDHC 32 GB UHS-I Cl10 +adapt, вартістю 350,35 грн., захисна плівка- скло Dengos SAMSUNG GALAXY J7 вартістю 143,28 грн. та її наклеювання вартістю 40,83 грн., батарея CAMELION LR6 вартістю 19,91 грн.(а.с. 15).
Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Під час розгляду справи по суті стороною відповідача не оспорювалось поширення правового режиму спільного сумісного майна на вищевказане спірне майно. Жодних належних та допустимих доказів на спростування презумпції спільності сумісного майна подружжя згідно приписів ст. 60 СК України відповідачем не надано та матеріали справи таких доказів не містять.
Таким чином, судом встановлено, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя.
Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.
Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.
Правовідносини, в яких позивач просить припинити право власності на свою частку в майні з отримання грошової компенсації на свою користь, регулюються також положенням частини другої статті 364 ЦК України, яка передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Щодо застосування указаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України).
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 по справі № 405/343/15- ц зазначено, що згідно із частиною п`ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22,30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Відповідачка не оспорювала, що спірне майно після припинення сумісного проживання та розірвання шлюбу залишилося в її користуванні.
Сторони не погодили вартість спірного майна; позивач вважав можливим залишити спірне майно у користуванні відповідача; відповідач не погоджується сплачувати позивачу будь-яку компенсацію вартості спірного майна і не бажає вносити будь-яку суму грошових коштів на депозитний рахунок суду за частку майна.
В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів про дійсну вартість спірного майна на час розгляду справи сторонами не надано. Правом на проведення товарознавчої експертизи позивач не скористався.
За таких обставин суд фактично позбавлений можливості провести поділ майна з урахуванням його дійсної вартості на час вирішення спору.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що звернувшись до суду із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 8221,85 грн., як 1/2 частину вартості за придбані під час шлюбу пральну машину, смартфон, карту пам`яті, захисну плівку, її наклеювання та батарею, позивач не ставить питання щодо припинення своєї частини права власності на вказане майно, яке вважає спільним із відповідачем майном.
Таким чином, отримання грошової компенсації можливо лише при вирішенні питання щодо повного переходу права власності на дане майно до відповідача.
Проте, обраний позивачем спосіб поділу такого майна, як отримання грошової компенсації його вартості саме ним, не звільняє від обов`язку попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми та згоду відповідача із даним способом поділу майна.
В свою чергу, відповідачка заперечувала проти такого поділу та жодна із сторін не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
Відтак, суд виходить з неможливості задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення компенсації Ѕ частини вартості вищезазначеного майна, оскільки обраний спосіб стягнення суми компенсації вартості майна не передбачає припинення права власності на майно у позивача, а отже таке стягнення не може вважатись поділом спільного майна.
Іншим чином, поділити дане майно у вказаний спосіб не можливо, через відсутність попереднього внесення на депозитний рахунок грошових коштів в забезпечення справедливої сатисфакції.
За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, виходячи із положень ч.4 ст. 65 СК України, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Підсумовуючи все наведене вище, суд приходить до остаточного висновку щодо недоведеності позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то понесені ним витрати у зв`язку з розглядом справи, зокрема, зі сплати судового збору підлягають віднесенню на його рахунок.
Керуючись ст.ст.3,4,12,13,76-81,133,141,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 61,65, 68-69, 71 Сімейного кодексу України, суд-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя-відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя С.А. Мицик