ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

20 липня 2020 року м. Херсон

номер справи: 766/15134/18

номер провадження: 22-ц/819/992/20

Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Чорної Т.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Херсонської міської ради до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової Олени Григорівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводиної Ірини Миколаївни, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав та їх обтяжень Херсонської міської ради, Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію права власності, за апеляційною скаргою Херсонської міської ради на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2019 року,

встановив:

У серпні 2018 року Херсонська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової Олени Григорівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводиної Ірини Миколаївни, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав та їх обтяжень Херсонської міської ради, Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію права власності.

17 грудня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області позов задовольнив частково.

Визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину видане ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасував рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), щодо спірної квартири.

В решті позову відмовив.

25 травня 2020 року Херсонська міська рада подала апеляційну скаргу на рішення суду від 17 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні заявлених вимог, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Іриною Миколаївною.

В апеляційній скарзі апелянт порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення як такого, що пропушений з поважних причин, зазначаючи про те, що 17 грудня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, а повний текст Херсонською міською радою було отримано 15 квітня 2020 року. Крім того вважає, що зазначений строк має бути продовжений відповідно до Закону України №540-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (СOVID-19)».

Оскільки із матеріалів справи вбачалося, що представник позивача був присутній в судовому засіданні при проголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, повний текст якого був складений 24 грудня 2019 року та цього ж дня його копія була направлена на адресу Херсонської міської ради і за Інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення було оприлюднено в ЄДРСР 28.12.2019 року, та зважаючи на те, що посилання апелянта на поважність причин пропуску строку з врахуванням положень Закону України №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СOVID-19)» не може бути прийнято до уваги, так як строк на подачу апеляційної скарги закінчився 23 січня 2020 року, ухвалою Херсонського апеляційного суду від 03 червня 2020 року наведенні причини зазначені апелянтом щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження визнано неповажними та апеляційна скарга була залишена без руху, заявникові роз?яснено право на обґрунтування належними та допустимим доказами поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду від 17.12.2019 року.

На виконання вимог ухвали суду від 03 червня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від Херсонської міської ради в якій скаржник, обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, зазначає, що суд першої інстанції незважаючи на неодноразові звернення представника міської ради, протягом тривалого часу не надсилав оскаржуване рішення, що унеможливило підготовку апеляційної скарги з дотримання усіх процесуальних норм. Також зазначив, що повний текст рішення суду від 17.12.2019 року апелянт отримав 15 квітня 2020 року.

Оскільки, з матеріалів справи не вбачалося звернення до суду представника міської ради за отриманням повного тексту судового рішення, а також належними і допустимими доказами не доведено отримання судового рішення 15 квітня 2020 року, ухвалою Херсонського апеляційного суду від 22 червня 2020 року скаржнику продовжено строк для виконання вимог ухвали суду від 03 червня 2020 року для підтвердження факту отримання Херсонською міською радою 15 квітня 2020 року повного тексту судового рішення та інших обставин зазначених в заяві від 11.06.2020 року №9-298-9/27.

Також заявнику роз?яснено, що у випадку не виконання вимог ухвали суду щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших поважних причин його пропуску у визначений строк, або якщо вказані особою підстави для поновлення процесуального строку будуть визнанні судом неповажними, у відкриті апеляційного провадження буде відмовлено.

На виконання вимог ухвали від 22 червня 2020 року до суду апеляційної інстанції від Херсонської міської ради надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на ті ж самі причини пропуску строку, що і зазначені в заяві від 11.06.2020 року №9-298-9/27, без підтвердження цих обставин належними доказами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Як свідчать матеріали справи 17 грудня 2019 року Херсонським міським судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення в даній справі при проголошенні якої була присутня представник Херсонської міської ради - Остапенко О.І. (а.с.16)

Головуючий у судовому засіданні роз?яснив зміст рішення, порядок і строк його оскарження та відповідно до ч.6 ст. 268 ЦПК України повідомив, що повний текст судового рішення буде складено 24 грудня 2019 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки представник позивача копію вступної та резолютивної частин судового рішення отримала 20 грудня 2019 року (т.2 а.с.20).

Повний текст судового рішення було складено 24 грудня 2019 року та цього ж дня його копію було направлено на адресу Херсонської міської ради (а.с.22).

За Інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень постановлене у даній справі рішення було оприлюднено в ЄДРСР 28.12.2019 року.

Тобто позивач знав про те, що розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчився ухваленням рішення суду.

Проте, за яких обставин копія рішення була отримана позивачем 15 квітня 2020 року скаржник не наводить, належними та допустимим доказами не підтверджує.

Жодних звернень Херсонської міської ради, щодо видачі копій судового рішення від 17 грудня 2019 року до суду не надходило.

Оскільки рішення суду набрало чинності, ухвалою Херсонського міського суду від 14 лютого 2020 року скасовані вжиті судом заходи забезпечення позову.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Одним з основоположних аспектів верховенства права в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28.10.1998 року та Круз проти Польщі від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Враховуючи, що позивач знав про те, що розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчився ухваленням рішення суду, на адресу Херсонської міської ради направлялася копія повного рішення суду, належними та допустимими доказами апелянт не довів факт отримання судового рішення 15 квітня 2020 року і не зазначив обставин при яких судове рішення було ним отримано саме цього дня, зважаючи на те, що особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судового рішення, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, тобто зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд, приймаючи до уваги конституційний принцип рівності усіх учасників справи перед законом і судом, вважає, що зазначені Херсонською міською радою причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду є неповажними.

Крім того, посилання скаржника на застосування Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СOVID-19)» не може бути прийнято до уваги, оскільки зазначений Закон набрав чинності 2 квітня 2020 року, а строк на подачу апеляційної скарги закінчився 23 січня 2020 року.

Наведена норма не стосується ситуацій, коли пропуск процесуального строку відбувся ще до початку оголошення карантину. Тобто, якщо процесуальний строк сплинув до 12 березня 2020 року, то дія Закону №540-ІХ його не змінює.

Отже, посилання Херсонської міської ради на карантинні заходи, що стали перешкодою вчасного подання апеляційної скарги, суд оцінює критично, оскільки місцеві ради не можуть нехтувати своїми повноваженнями забезпечувати на відповідній території життєдіяльність населення, працівники, на яких покладено функції щодо забезпечення безперебійної роботи органів місцевого самоврядування в умовах карантину залучаються до позаурочної роботи не допускаючи порушення трудового законодавства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

Оскільки Херсонською міською радою пропущено строки, визначені ЦПК України, для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та не наведено поважних та об`єктивних обставин, які б перешкоджали оскаржити судове рішення в апеляційному порядку в межах цих строків, враховуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд вважає, що вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, тому у відкритті апеляційного провадження за поданою скаржником апеляційною скаргою слід відмовити відповідно до положень п.4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Херсонської міської ради на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2019 року у справі за позовом Херсонської міської ради до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової Олени Григорівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводиної Ірини Миколаївни, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав та їх обтяжень Херсонської міської ради, Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію права власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Т.Г. Чорна