Справа № 442/4379/20
Провадження № 2/442/1132/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2020 р. місто Дрогобич

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді Курус Р.І.,

з участю секретаря судового засідання Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мех Наталія Володимирівна, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,-

в с т а н о в и в :

17.07.2020 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

17.07.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області направлено запит в Відділ адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про отримання відомостей щодо реєстрації місця проживання відповідача, відповідь на який судом отримано 29.07.2020.

Ухвалою від 30.07.2020 року відкрито провадження в даній справі. Постановлено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання на 25.08.2020 року о 12.00 год.

17.07.2020 року, разом з позовною заявою, позивачем, від імені якого діє адвокат Мех Н.В., подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за ВП № 61955395, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича, відкритого на підставі виконавчого листа №442/2025/18 виданого 08.04.2020 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 349 270 грн. до розгляду цивільної справи по суті та набранням чинності судового рішення.

В обґрунтування поданої заяви заявник вказує про те, що 20 червня 2018 року ОСОБА_1 стало відомо про розписку від 03.04.2015, відповідно до якої ОСОБА_1 , як генеральний директор ЗАТ «Калушський машинобудівний завод» нібито взяв на себе «.. зобов`язання повернути ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 212 000,00 гривень, за надані ним послуги по охороні матеріальних цінностей ЗАТ «Калушський машинобудівний завод» в період з 01.07.2014 р. по 07.04.2015 р.». Однак, дану розписку ОСОБА_1 не підписував, грошей по ній не отримував, послуг по охороні матеріальних цінностей не отримував, з викладеним в ній не погоджується в повному обсязі, розписку вважає недійсною на підставі викладеного нижче.

У зв`язку з даними обставинами ним подано позовну заяву до ОСОБА_2 щодо визнання правочину - розписки від 03.04.2015 р. недійсною з тих підстав, що ОСОБА_2 можливо шляхом обману заволодів аркушами з підписом позивача або можливо навіть підробив документ - розписку та підпис позивача, з метою безпідставного стягнення з позивача грошових коштів у сумі 212 000,00 грн., що становить для позивача, військовослужбовця, який має інвалідність 2 групи, пов`язану із Захистом Батьківщини, значну матеріальну цінність.

Відтак, з метою забезпечення і захисту порушених прав та інтересів позивача, а також для забезпечення належного судового розгляду та вирішення спору, є необхідність зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №442/2025/18, виданого 08.04.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 349 270 грн., оскільки, між позивачем та відповідачем дійсно виник спір щодо визнання розписки від 03.04.2015 недійсною.

Вказана незаконність виконавчого листа, про стягнення грошової суми боргу, полягає в тому що у позивача не було зобов`язання перед відповідачем.

Тому, враховуючи, що розгляд справи про визнання правочину недійсним може бути тривалим і за цей час, кожного місяця з отриманої позивачем грошової допомоги військовослужбовця незаконно будуть відраховуватися кошти, можливе звернення стягнення на майно, реалізація майна та інші виконавчі дії, які порушать право позивача на мирне володіння майном, а в послідуючому повернення майна та коштів буде неможливим в позасудовому порядку, вважає, що даний захід забезпечення позову є необхідним.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно із пунктом 6 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник вказував на необхідність зупинення стягнення за ВП №61955395, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича, відкритого на підставі виконавчого листа № 442/2025/18, виданого 08.04.2020 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, і виходив з незаконності вказаного виконавчого листа про стягнення грошової суми боргу, оскільки у позивача не було зобов`язання перед відповідачем.

В той же час, позивачем подано позовну заяву до відповідача, предметом якої є спір з приводу визнання правочину недійсним.

Крім цього, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачем подано заяву про зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що є неприпустимим та порушує задекларовані у Конституції України основні засади судочинства, серед яких обов`язковість судового рішення, ухваленого іменем України, обов`язок держави забезпечити виконання судового рішення у визначеному законом порядку та контроль суду за виконанням судового рішення (ст. 129-129-1 Конституції України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог в заяві щодо забезпечення позову, відсутність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інших осіб, суд не вбачає підстав для забезпечення позову в даній справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мех Наталії Володимирівни про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали 30 липня 2020 року.

Суддя Р.І. Курус