Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря Мазур К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, стягнення витрат на поховання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, стягнення витрат на поховання.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який на випадок своєї смерті розпорядився спадковим майном на її ім`я склавши заповіт від 25 травня 2018 року, яким заповів все своє майно позивачу. Відповідач ОСОБА_2 є непрацездатною, а тому має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 п`ять тисяч доларів США за її обов`язкову частку у спадковому майні, про що було відображено відповідачкою у розписці. Однак, ОСОБА_2 подала заяву до нотаріуса про прийняття обов`язкової частки у спадковому майні. Крім того, позивач поховала батька за власні кошти. Для поховання придбала товари на суму 8650 грн. На поминальний обід нею витрачено 6000 грн. На поминальний обід на 40 днів нею витрачено 2400 грн. На 40 днів купувала рушники на суму 500 грн. За катафалк в день похорону сплатила 500 грн. За автомобіль, що підвозив людей з цвинтаря до місяця проведення поминального обіду заплатила 400 грн. За копання могили заплатила 1000 грн. За роботу по виготовленню та встановленню пам`ятника сплатила 11200 грн. Всього позивачем втрачено на поховання спадкодавця 31416 грн. 21 коп. Оскільки відповідачка претендує на обов`язкову частку у спадковому майні, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_4 , то вона повинна відшкодувати Ѕ частку витрат на поховання в сумі 15 708 грн.10 коп.

Позивач просила суд визнати за нею ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,0526 га з кадастровим номером: :01:097:0002.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Іванова В.О. збільшила позовні вимоги. Просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,0526 га з кадастровим номером: :01:097:0002 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання спадкодавця у розмірі 15 708 грн.10 коп.

16.07.2019 представник позивача адвокат Іванова В.О. збільшила позовні вимоги. Просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,0526 га з кадастровим номером: :01:097:0002 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання спадкодавця у розмірі 16396 грн.30 коп., оскільки позивач 15.06.2019 року провела поминальний обід один рік з дня смерті спадкодавця.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Іванова В.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов, з мотивів викладених в ньому, надавши при цьому свої доводи і обґрунтування, опираючись на представлені суду належні і допустимі докази.

Представники відповідача адвокати Сарафанюк О.П. та Москалюк О.В. позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Суду пояснили, що спадщина після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ні спадкоємцями за законом ні спадкоємцем за заповітом не прийнята, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є передчасними та не можуть задоволені. З приводу розписки від 12 червня 2018 року про отримання грошових коштів від ОСОБА_1 пояснили, що ОСОБА_4 25 травня 2018 року склав заповіт на користь ОСОБА_1 . В період з травня 2015 року ОСОБА_2 перебувала на обліку в Управлінні соціальної політики Барської районної державної адміністрації як особа, що здійснює догляд за особою похилого віку своїм батьком ОСОБА_6 . У зазначений період, нею, за власний рахунок здійснено ремонтні роботи у будинку АДРЕСА_2 , який належав батькові ОСОБА_6 , на загальну суму близько 5000,00 доларів США. ОСОБА_2 забажала про відшкодування понесених витрат за проведення ремонтних робіт. Позивач ОСОБА_1 погодилась на таку пропозицію та 12 червня 2018 року передала їй 5000,00 доларів США, про що було написано відповідну розписку. Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Твердження позивачки про те, що за розпискою від 12 червня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 отримала грошові кошти за частку нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 є безпідставним, адже відповідачка станом на 12 червня 2018 року не була власником майна за вказаною адресою, не є власником досі. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки витрат на поховання спадкодавця надані позивачем накладні про придбання товарів не є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують оплату нею вказаних сум. Вимоги про стягнення витрат на поховання в частині оплати проведення поминальних обідів задоволенню не підлягають.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала. Суду пояснила, що 01.10.2014 року вона вийшла на пенсію, і вирішила присвятити свій вільний час для догляду за батьками. Проте, в будинку батьків були неналежні умови і вона їх попросила зробити ремонт, щоб можна мені їй там ночувати. Вона найняла майстрів, у грудні 2014 року замовила зміну планування у газовому господарстві. У 2015 році зробили ремонт у будинку. У батька стався інсульт. Він попав у лікарню. Вона постійно здійснювала за ним догляд, з ним проживала разом. Позивач ОСОБА_1 жодного разу вона бачила. В квітні з 20 по 30 число приїхала її сестра щоб її підмінити по догляду за батьком, і відпустила її відпочити. В цей час вона запросила нотаріуса щоб посвідчити заповіт. Коли батько помер, сестра її повідомила, що він все заповів на ОСОБА_1 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що в кінці квітня 2018 року ОСОБА_4 повідомив її, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я він вирішив укласти договір дарування всього належного йому майна з ОСОБА_1 та попросив ОСОБА_7 допомогти з підготовкою документів. Коли ОСОБА_1 стало відомо про бажання ОСОБА_4 укласти договір дарування, вона не погодилася, а тому останній вирішив написати заповіт на ОСОБА_1 . У зв`язку цим ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 5000 доларів США. 12.06.2018 відбулася передача коштів та підписання розписки в її присутності та присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . На час підписання розписки ОСОБА_2 було відомо про наявність заповіту на користь ОСОБА_1 , оскільки спадкодавець заздалегідь повідомив її про це. Гроші ОСОБА_2 отримала за частку спадкового майна, питання про відшкодування витрат за виконання ремонтних робіт не поставало. Ремонт будинку проводили у 2015 році за кошти ОСОБА_4 . Витрати за організацію поховання понесла ОСОБА_1 , організацією похорону, обідів та встановленням пам`ятника займався ОСОБА_9 . Пам`ятник замовляли ще за життя ОСОБА_4 . Аванс за купівлю пам`ятника у сумі 4000 грн передали ОСОБА_2 , а після смерті ОСОБА_4 їй повернули його повну вартість з авансом включно.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засідання свідчив про те, що в період з 23.05.2018 по 15.06.2018 разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 допомагали ОСОБА_3 доглядати за ОСОБА_4 . У квітні 2018 року йому стало відомо про хворобу ОСОБА_4 , який повідомив, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я бажає укласти договір дарування свого майна на користь ОСОБА_1 , а згодом вирішив скласти заповіт. У травні 2018 року у присутності свідків нотаріус в будинку ОСОБА_4 посвідчив вказаний заповіт. ОСОБА_2 було відомо, що вона має право на обов`язкову частку спадкового майна, а тому вона бажала отримати 5000 доларів США за вказане майно. ОСОБА_1 передала ОСОБА_9 кошти і 12.06.2018 у присутності свідків було підписано розписку. Після смерті ОСОБА_4 всі витрати понесла ОСОБА_1 17.12.2018 свідку зателефонував ОСОБА_10 та повідомив про те, що ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, а гроші у сумі 5000 доларів США вона отримала за проведення ремонту. Для того, щоб врегулювати питання щодо спадкового майна, їм необхідно надати додатково 10000 доларів США. ОСОБА_9 звернув увагу на те, що ремонт проводився у 2015 році за кошти ОСОБА_4 . Оплату за пам`ятник у сумі 4000 грн також здійснив останній, а всю вартість в подальшому сплатила ОСОБА_1 . На даний час у спадковому будинку ніхто не проживає, однак ще за життя ОСОБА_4 у будинку під час виїду державного реєстратора відбулася реєстрація проживання ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 повідомила суд про те, що її мати ОСОБА_2 займалася ремонтними роботами у будинку ОСОБА_4 , а саме здійснила ремонт кухні, ванної кімнати, коридору, провела опалення. В розрахунок за ці роботи вона отримала від ОСОБА_1 кошти у сумі 5000 доларів США. ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4 має намір укласти догорів дарування свого майна. Про існування заповіту стало відомо пізніше, а тому не поставало питання про обов`язкову частку у спадщині, і під час підписання розписки відшкодовувалися кошти за ремонт. Свідку не відомо, хто поніс витрати на поховання, однак ще за життя спадкодавець повідомляв, що у нього наявні власні кошти на поховання.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що покійного ОСОБА_4 знала давно, проживала з ним цивільним шлюбом протягом останніх чотирьох років до дня його смерті, зазначила що проживали в різних будинках, приходили один до одного в гості. Позивача ОСОБА_14 вона не знала раніше, бачила її лише один раз коли ОСОБА_4 . Її відомо, що з ОСОБА_16 він не спілкувався. Вона чула від покійного ОСОБА_4 , що він склав заповіт на ОСОБА_17 , при цьому сама присутня не була. Тривалий час покійного доглядала вона, але більшість дочка ОСОБА_18 і в лікарні і вдома, робила йому уколи. Перед смертю приїхала до нього дочка ОСОБА_3 , і теж його доглядала. Коли вона зійшлася з ОСОБА_19 , то перший рік самостійно робила ремонт в його будинку, а саме побілку стін. Потім її відомо зі слів покійного, що він дав на ремонт 17000 гривень своїй дочці ОСОБА_2 , і вже саме вона займалася ремонтом у будинку. Участі у похованні ОСОБА_4 вона не приймала.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що покійного ОСОБА_4 вона знала біля 40 років. У нього дома перед смертю була двічі, один раз коли була дочка ОСОБА_18 , і один раз коли була дочка ОСОБА_22 . ОСОБА_4 її впізнав одразу, назвав по імені, спілкувався з нею адекватно. Позивача ОСОБА_23 вона знає біля 20 років, ОСОБА_4 її казав, що мав з нею зв`язок. Знала, що у будинку робився ремонт, а саме займалася ним дочка ОСОБА_2 . Про заповіт її не було відомо нічого.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що вона являється сусідкою покійного ОСОБА_3 Була присутня під час складання та підписання заповіту на ОСОБА_1 . Бачила, що ремонти у будинку проводилися, однак ким, її не відомо. Знає, що покійний дав ОСОБА_2 17000 грн. на ремонт будинку.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 , що підтверджується, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

На день її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, та земельної ділянки, кадастровий номер: :01:097:0002, площею 0,0526 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець заповів все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого воно б не складалося позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом посвідченим 25 травня 2018 року приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Мельником Олександром Миколайовичем за реєстром № 1132. Заповіт на день звернення до суду не скасовано та не змінено.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Зверненню позивача ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом як особи, яка, в силу вимог частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину, мало передувати вирішення питання щодо отримання нею у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, що у випадку відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі цього свідоцтва, вказувало б на наявність підстав для вирішення питання про порушення або невизнання її права у судовому порядку.

За відсутності відмови нотаріуса про видачу свідоцтва про права на спадщину, вирішення спору в судовому порядку є неможливим.

У разі, якщо відсутність умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного суду у постанові від 19.12.2019 року у справі № 638/16691/17, що в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України, підлягає врахуванню судами.

З оглянутої у судовому засіданні спадкової справи № 328/2018 від 31.10.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу не видавалася.

Відповідно до п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є передчасними та задоволенню не підлягають.

Згідно положень ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, зазначена норма закону чітко визначає, що комплекс заходів та обрядових дій, якими є організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг, охоплює поняття поховання померлого, і ці заходи здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Також до поняття поховання відноситься облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій.

В ухвалі від 19 березня 2019 року при розгляді цивільної справи № 554/1793/15 Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення витрат на поховання спадкодавця в частині оплати проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, слід відмовляти, оскільки такі витрати понесені після звершення процедури «поховання померлого», як то передбачено положеннями ЗУ «Про поховання та похоронну справу», та не є витратами на поховання спадкодавця в розумінні положень ст. 1232 ЦК України.

Тому, вимоги позивача в частині стягнення половини витрат на проведення поминальних обідів, а саме: поминальний обід після похорону на суму 6000 грн.; поминальний обід 40 днів на суму 2400 грн.; придбання рушника на поминальний обід вартістю 500 грн., поминальний обід рік з дня смерті спадкодавця на суму 2142,59 грн. задоволенню не підлягають, оскільки понесені після поховання спадкодавця.

Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення на її користь витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника спадкодавцю у розмірі 11200,00 грн., оскільки надані позивачкою копії накладних виписані на ім`я « ОСОБА_10 » і не свідчать про понесення витрат саме позивачкою.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає половина витрат понесених на поховання ОСОБА_4 , а саме у розмірі 8650 грн. на поховання, оскільки вони підтвердженні квитанцією №480 від 16.06.18, у розмірі 500 грн. за катафалк, оскільки вони підтвердженні квитанцією №481 від 17.06.18, у розмірі 400 грн. за автомобіль який підвозив людей з цвинтаря та 1000 грн. за копання могили, що підтверджується письмовою розпискою про отримання коштів, а загалом 10550 грн. Половина витрат складає 5275 грн.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому суд, керуючись ст. 16, 202, 203, 215, 638, 651, 626 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст. 12, 13, 81, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5275 грн. витрат понесених на поховання ОСОБА_4 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 233 грн. понесених судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Скасувати заходи забезпечення позову, які застосовані ухвалою Барського районного суду від 06.02.2019 у виді заборони приватному нотаріусу Барського районного нотаріального округу Мельнику Олександру Миколайовичу видавати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя:

Повне судове рішення складено 31.07.2020