РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності та поділ майна між подружжям,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона проживала разом з відповідачем однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з березня 2006 року. Разом з відповідачем вони виховували її доньку від першого шлюбу, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідача вважає своїм батьком і по теперішній час називає його татом і має теплі родинні відносини з ним.

Спочатку вони проживали за адресою АДРЕСА_1 , а з липня 2007 року за домовленістю з ОСОБА_4 (тіткою позивача), вони переїхали до квартири АДРЕСА_2 , де безоплатно (не сплачуючи орендної плати) проживати 11 років, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. Також разом сплачували комунальні послуги та інші платежі.

29.08.2014 року з метою скріпити родинні відносини вона з ОСОБА_2 вінчались (благословились) у Церкві Різдва Богородиці, що знаходиться у м. Вилкове, Кілійського р-ну, Одеської області.

За час спільного проживання, вона та відповідач працювали та мали на меті придбати своє житло, щоб не винаймати квартиру, та у зв`язку з чим відкладали гроші починаючи з 2008 року.

Відповідач працював за межами м. Херсона, та під час знаходження його на роботі, вона турбувалася за господарством та домом сама. Він неодноразово надавав їй довіреності від свого імені для вчинення певних дій, як дружині. Також на його прохання вона сплачувала за його навчання, виконувала й інші доручення чоловіка. Придбання одежі, їжі та інших потреб частіше за все обговорювалося разом, приймалося спільне рішення щодо усіх витрат.

Самим найголовнішим придбанням їх сімї за час спільного проживання без реєстрації шлюбу за кошти, що ними відкладалися, було придбання 1/2 частини домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 .

Так, 01.07.2014 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (Продавець), було укладено договір завдатку, відповідно до якого нею, як покупцем, було передано грошову суму в розмірі 15 500,00 гривень продавцю, в якості завдатку за частину будинку за адресою: АДРЕСА_3 , про що було складено договір.

13.08.2014 року ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на вказану 1/2 частку житлового будинку загальною площею 80,3 кв.м.; площею 42,9 кв.м.; при ньому є: гараж літ. «К»; туалет літ. «Г», «М»; хвіртка 1; огорожа №3, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

На момент придбання 1/2 частки житлового будинку, проживання в даному будинку було неможливе у зв`язку з необхідністю ремонту. Ремонт вони робили як самостійно так і з залученням будівельних робітників, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , мого двоюрідного брата ОСОБА_11 , та інших, яким вона щоденно готувала, привозила їжу та розраховувалась готівкою. На ремонт також витрачалися спільні кошти, при цьому жоден з них не рахував скільки сплачував у відсотках - бо єдина родина та спільно придбане майно. Поки тривав ремонт, вона разом з відповідачем та донькою від першого шлюбу продовжували проживання однією сім`єю, за адресою АДРЕСА_4 , вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, сплачували кошти за утримання обох помешкань та комунальні рахунки, за винятком послуг теплопостачання, нажаль за цю послугу накопичувався борг, який вони вдвох зобов`язались перед спадкоємцем квартири, ОСОБА_11 погасити до переїзду в будинок по АДРЕСА_3 .

19.08.2014р. ОСОБА_2 зареєстрував її та доньку, як членів родини, за адресою АДРЕСА_3 .

Влітку 2018 року вони з відповідачем стали проживати окремо, так як спільне життя не склалося, їм було важко знайти спільну мову. Вона винайняла іншу квартиру та переїхала туди з донькою.

Будинок, який було придбано ним повністю знаходиться у розпорядженні відповідача. Вирішити питання про поділ майна або компенсацію по витратам, пов`язані із придбанням спірного нерухомого майна, а також його ремонтом, з відповідачем поза судовому порядку вирішити неможливо, бо відповідач вважає що майно є його особистою власністю.

З урахуванням, викладеного просила суд становити факт проживання однією сімє без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з березня 2006 року по червень 2018 року, визнати Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 спільною сумісною власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, обставини, зазначені в позовній заяві підтвердив.

Враховуючи подані заяви та належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина за адресою: АДРЕСА_1 , а з липня 2007 року за домовленістю з ОСОБА_4 (тіткою позивача), вони переїхали до квартири АДРЕСА_2 , де безоплатно (не сплачуючи орендної плати) проживати 11 років, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. Також разом сплачували комунальні послуги та інші платежі. Разом із ними, у вищевказаній квартирі проживала донька позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вінчались (благословились) у Церкві Різдва Богородиці, що знаходиться у м. Вилкове, Кілійського р-ну, Одеської області, вказаний факт підтверджується наданими до суду фотографіями.

01.07.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , було укладено договір завдатку, посвідчений Центром підтримки операцій з нерухомого майна відповідно до якого позивачем, як покупцем, було передано грошову суму в розмірі 15 500,00 гривень останній, в якості завдатку за частину будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

13.08.2014 року за 70 600,00 грн. вони придбали 1/2 частину житлового будинку загальною площею 80,3 кв.м.; площею 42,9 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою спільного проживання всією родиною в одному житлі. Право власності на вказану частину житлового будинку було оформлено на імя відповідача.

На момент придбання 1/2 частки житлового будинку, проживання в даному будинку було неможливе у зв`язку з необхідністю ремонту. Ремонт вони робили як самостійно так і з залученням будівельних робітників, яким вона щоденно готувала, привозила їжу та розраховувалась готівкою. На ремонт витрачалися їх спільні кошти.

Поки тривав ремонт, позивач разом з відповідачем та донькою від першого шлюбу продовжували проживання однією сім`єю, за адресою АДРЕСА_4 , вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, сплачували кошти за утримання обох помешкань та комунальні рахунки.

19.08.2014 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 зареєстрував ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_3 у спірному будинку, як членів родини, що підтверджується копією паспорта громадянина України виданого на імя ОСОБА_1 та довідкою від 24.04.2017 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 .

Крім того, в період спільного проживання сторін, відповідач видавав на ім`я позивача довіреності на представлення його інтересів в усіх можливих інстанціях.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, матеріалами справи та визнаються відповідачем.

Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов`язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду.

За правилами, встановленими статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно п. 5 ч. 1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до положень ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як передбачено ч.ч. 1,2 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим, згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі №6-97цс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також згідно з ч.4 ст.368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі №6-2253цс15 та постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду у справі №61-30273ск18 від 15.08.2019 року які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено факт її спільного проживання з ОСОБА_2 , в період з березня 2006 року по червень 2018 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, встановлені обставини справи та ті підстави, на які позивач посилалась в позові є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя, отже,1/2 частина житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю та ОСОБА_2 і позивача ОСОБА_1 та їй належить 1/2 частина зазначеного майна.

На підставі викладеного ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України, ст.ст. 15, 16, 368 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , з березня 2006 року по червень 2018 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку з 1/2 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко