ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3357/19 Номер провадження 22-ц/814/1483/20Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 березня 2020 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 26 березня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), третя особа - ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив, скасувати арешт, накладений відповідно до постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС Подольського А.А. від 18.03.2014 року №18995580. Вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 23 травня 2016 року у цивільній справі №401/3305/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №493/06-К.

04 березня 2019 року він (позивач) на підставі договорів купівлі-продажу придбав у ПАТ КБ «Надра» право вимоги за кредитним договором і договором іпотеки, укладеними з ОСОБА_2 .

Позивач як новий кредитор (стягувач) та новий іпотекодержатель квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 , не може реалізувати своє пріоритетне право на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на квартиру накладений арешт у межах іншого виконавчого провадження №2-3654 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк».

Постанова державного виконавця у межах виконавчого провадження №2-3654 є незаконною, так як рішенням суду у зазначеній справі був визначений конкретний спосіб задоволення вимог кредитора - надання кредитору (ПАТ «ОТП Банк») права продажу іншого майна боржника ОСОБА_2 , а саме квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 березня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується про помилковість висновків суду та їх невідповідність фактичним обставинам, адже існує спір щодо порушення прав позивача внаслідок незаконних дій рішень державного виконавця у межах виконавчого провадження №2-3654, який не мав правових підстав для накладення арешту на все майно боржника, у тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебувала в іпотеці іншого кредитора.

Висновки про неналежних відповідачів по справі є помилковими, оскільки ні ПАТ «ОТП Банк», ні ОСОБА_2 не порушували прав позивача як нового кредитора (стягувача) і нового іпотекодержателя.

У відзиві на апеляційну скаргу Автозаводський відділ державної виконавчої служби м.Кременчука Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. У відзиві наведені висновки суду першої інстанції по смуті заявлених вимог та стверджується про їх законність і обгрунтованість.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №493/06-К, за яким останній отримав кредит у розмірі 31 900 доларів США (а.с.9-11).

Цього ж дня між сторонами укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, за яким іпотекодавець ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 22.11.2006р. передав у іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12-17).

На підставі договору іпотеки 22.11.2006 року до Державного реєстру внесено запис про обтяження трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.18).

25.04.2008 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-D03/072/2008, за яким останній отримав кредит у розмірі 194 910 доларів США.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28.05.2010р., яке набрало законної сили, у справі № 2-3654/2010 позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № МL-D03/072/2008 від 25.04.2008р. у розмірі 212 232,07 доларів США, що в еквіваленті складає 1 682 130,16 гривень, стягнуто заборгованість за договором № D03/155/08/1 від 25.04.2008 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) суму у розмірі 78,61 гривень, вирішено питання судових витрат.

Для стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-D03/072/2008 від 25.04.2008 визначено спосіб звернення стягнення і виконання рішення шляхом надання позивачу права продажу будь-якій особі покупцеві і отримання коштів від продажу об`єкта нерухомого відповідно до договору іпотеки від 25.04.2008 року, укладеного ОСОБА_2 , а саме нерухомого майна - житлового приміщення (квартира АДРЕСА_2 , надано позивачу право отримання витягів у КП «КМБТІ», дублікатів правовстановлюючих документів та всіх необхідних документів для оформлення продажу об`єкта нерухомого майна відповідно до договору іпотеки від 25.04.2008, а також право підпису договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , виселено осіб, зареєстрованих та/або проживаючих у будинку по АДРЕСА_2 (а.с.35-38).

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23.05.2016 року позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 493/06-К від 22.11.2006 в розмірі 44 008,60 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 905 227,54 грн., стягнуто судові витрати (а.с.32-34).

04.03.2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором №493/06-К від 22.11.2006р. та укладено і нотаріально посвідчено договір про відступлення прав за іпотечним договором №493/06-К від 22.11.2006р., відповідно до яких право вимоги за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами перейшло до ОСОБА_1 (а.с.19-22).

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2019 року вбачається, що 18.03.2014 року за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 18.03.2014 (ВП № 22696941) накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , окрім квартири АДРЕСА_2 (а.с.40).

З витягу виконавчого провадження № 22696941 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором від 25.04.2008 року вбачається, що постановою начальника відділу про перевірку виконавчого провадження звільнено з-під арешту квартиру АДРЕСА_2 . В зв`язку з тим, що рішення суду боржником фактично не виконано, необхідно накласти арешт на все майно, окрім зазначеної квартири боржника (а.с.62).

12 липня 2019 року ОСОБА_1 звертався з заявою до Автозаводського ВДВС м.Кременчука ГТУЮ у Полтавській області з питанням проведення перевірки та скасування постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС Подільського А.А. від 18.03.2014 року № 18995580 у зв`язку з тим, що рішенням суду та виконавчим листом визначено порядок виконання рішення суду яким не передбачено відкриття виконавчого провадження, і таким чином протиправністю вчинення виконавчих дій. (а.с.43-44)

15.07.2019 року Автозаводським ВДВС м.Кременчука ГТУЮ у Полтавській області надано відповідь і рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду з відповідним позовом.(а.с.45-46)

Згідно відзиву на позовну заяву Автозаводського ВДВС м.Кременчука ГТУЮ у Полтавській області від 06.09.2019 року в рамках виконавчого провадження № 22696941 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3654, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості, накладено арешт на майно боржника, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 283,3 кв.м.

18.03.2014 виконавче провадження було завершене на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження), після спливу 3 років воно було знищене (а.с.57-58).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив два висновки:

незгода позивача з постановою про накладення арешту на майно у зв`язку з порушенням державним виконавцем вимог закону є підставою для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку розділом VІІ ЦПК України.

належним відповідачем за позовом іпотекодержателя про зняття арешту є боржник та особа, в інтересах якої накладений арешт.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм прав, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду, перевіряючи судові рішення у справі з подібними фактичними обставинами, у постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 813/1341/15) зробила такий правовий висновок:

«Оскарження дій та рішень державного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна, не приведе до належного захисту прав позивача, оскільки навіть визнання судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, установлений статтею 60 Закону № 606-ХІV(стаття 59 Закону № 1404-VІІІ).

… спір про визнання протиправним та скасування постанов державного виконавця про накладення арешту на майно є цивільно-правовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства.»

Таким чином, ОСОБА_1 правомірно звернувся до суду саме з позовом, а не із скаргою на дії державного виконавця в порядку розділу VІІ ЦПК України, оскільки існування арешту на спірне майно - квартиру АДРЕСА_1 , породжує (створює) невизначеність його (позивача) речового права на це майно, тобто існує спір про право, який має бути розглянутий в порядку позовного провадження.

Що стосується належного відповідача у справі, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 листопада 2019 року (справа № 905/386/18) зазначила таке:

«45. У цій справі позивачем є НБУ (іпотекодержатель), відповідачем визначено Мін`юст, та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивача - ПАТ «Компанія «Райз» (боржник).

46. При розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності (стаття 20 Господарського процесуального кодексу України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

47. Аналогічний правовий висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладений у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 916/3108/17.

48. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Такі справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб`єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 4 Господарського процесуального кодексу України. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

49. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

50. У справі, що розглядається, банк як іпотекодержатель, який має переважне право вимоги перед іншими особами для задоволення своїх вимог, пред`явив позовні вимоги до Мін`юсту, який не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт, отже, останній є неналежним відповідачем у цій справі.

51. З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог є помилковими.»

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 як іпотекодержатель пред`явив позов до Автозаводського відділу ДВС м.Кременчука ГТУЮ у Полтавській області, який не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчому провадженні; третьою особою позивачем визначений ОСОБА_2 - боржник у виконавчому провадженні, у межах якого накладений арешт на спірну квартиру.

За приписами ст.51 ЦПК України суд позбавлений права за своєю ініціативою залучати до участі у справі в якості співвідповідача інших осіб або замінювати відповідача на іншу особу, яка має відповідати за пред`явленими вимогами.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові.

Матеріалами справи підтверджується, що суд роз`яснював позивачу та його представнику право на подання відповідного клопотання в порядку ст.51 ЦПК України, проте позивач не скористався наданим йому правом на залучення у справу інших співвідповідачів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 липня 2020 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов