Справа № 595/1047/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю представника Бучацького міжрайонного відділу

державної виконавчої служби Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач подання заступника начальника Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Присташа Петра Романовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Присташ П.Р. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №595/255/18 від 25.09.2018 року. В поданні зазначив, що на виконанні Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №58149196 з виконання виконавчого листа №595/255/18, виданого 25.09.2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 1500 Євро, згідно офіційного курсу Національного Банку України, євро/гривня, на день платежу. 14.07.2020 року до Відділу повторно звернулася стягувач - ОСОБА_2 з письмовою заявою про обмеження у праві виїзду за межі України боржника. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, ним не здійснено.

Представник Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби в судовому засіданні подання підтримав, пояснив, що оскільки боржник із січня 2020 року добровільно не вживає заходів для виконання рішення суду, зокрема не зважаючи на те, що єдиним доходом боржника є пенсія і 50 % зазначеної пенсії стягується на виконання іншого рішення суду, боржник не позбавлений можливості з частини пенсії, що йому залишається добровільно сплачувати заборгованість, по даному виконавчому провадженню.

Ознайомившись з поданням, заслухавши державного виконавця, дослідивши документи, додані до подання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Бучацькому міжрайонному відділі ДВС знаходиться виконавчий лист у справі №595/255/18, виданий Бучацьким районним судом Тернопільської області, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 1500 євро, згідно офіційного курсу Національного Банку України, євро/гривня, на день платежу.

21.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Із звіту про здійснені відрахування та виплати, наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, вбачається, що за постановою державного виконавця ВП № 58149196, утримання за період січень-лютий 2020 року, не здійснювалось.

Згідно відповіді Головного управління ПФУ у Тернопільській області №1900-0419-5/849 від 10.02.2020 року, вбачається, що утримання з пенсії ОСОБА_1 за січень 2020 року та лютий 2020 року не проводилась, оскільки на виконанні у Головному управлінні ПФУ у Тернопільській області знаходиться постанова ВП №60927273, яка надійшла 23.12.2019 року про стягнення аліментів на неповнолітню дитину 2004 р.н. в розмірі абсолютної суми 4800,00 грн., а також є заборгованість по аліментах у сумі 15680,00 грн. Постанову ВП № 58149196 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ОСОБА_2 повертає, оскільки відповідно до частини 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 59 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та частиною другою ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії боржника може бути відраховано не більше як 50 відсотків її розміру. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» застосовується розподіл черговості стягнення з боржника грошових сум.

10.06.2020 року на адресу ОСОБА_1 надсилався виклик щодо явки до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Згідно пояснень боржника від 18.06.2020 року рухомого та нерухомого майна, яке належить йому на праві власності не має, ніде не працює, доходи отримує тільки з пенсії, борг зобов`язується сплатити в разі наявності коштів.

14.07.2020 року до Відділу звернулася стягувач - ОСОБА_2 з письмовою заявою про обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

В силу вимог ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

У відповідності до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Сам по собі факт наявності у боржника невиконаного грошового зобов`язання не може свідчити, що боржник свідомо ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Разом з тим, належні та допустимі докази умисного ухилення боржником від виконання своїх обов`язків, які він має змогу виконати, в матеріалах справи відсутні.

Також представник Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби як на підставу задоволення подання посилається лише на той факт, що боржником добровільно не сплачувались кошти на виконання судового рішення.

Крім того, державним виконавцем додано до власного подання декларацію боржника, його пояснення, з яких вбачається, що єдиним джерелом доходу є пенсія і в разі наявності інших коштів вони будуть спрямовані на погашення заборгованості. Зазначені документи, крім іншого, спростовують посилання виконавця на умисне ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з матеріалів виконавчого провадження не вбачається факту умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням № 595/255/18. Крім того, обставин, які б свідчили про це, не наведено представником Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби в ході судового розгляду, тому враховуючи наведене подання до задоволення не підлягає.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.81,441 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання заступника начальника Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Присташа Петра Романовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Содомора