Провадження № 22-ц/802/768/20 Категорія: 46 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.09.2017 в с. Зміїнець Луцького району водій автомобіля «Mazda 627», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої їй були завдані тяжкі тілесні ушкодження та в подальшому її визнано особою з інвалідністю ІІ групи. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2018 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На момент ДТП цивільна правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» згідно полісу НОМЕР_2 , за умовами якого в результаті настання страхового випадку страхова сума відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000,00 грн. Після її звернення до відповідача про сплату їй страхового відшкодування, страховою компанією 16.05.2019 було перераховано лише 57 600,00 грн. Зазначає, що в результаті ДТП з участю забезпеченого транспортного засобу їй спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що послужили підставою тривалої втрати нею працездатності, а в подальшому - визнання її особою з другою групою інвалідності, тому вважає, що спричинена їй шкода, як майнова так і моральна, повністю охоплюється страховою сумою 200 000,00 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь спричинену їй шкоду в розмірі 142 400,00 грн. 20.03.2020 до суду надійшло уточнення позовних вимог, в якому представник позивача адвокат Максимович О. В. з посиланням на ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у разі встановлення ІІ групи інвалідності мінімальний розмір страхового відшкодування становить 18 мінімальних заробітних плат на дату настання страхового випадку. На день настання страхового випадку - 24.09.2017 мінімальна заробітна плата в Україні становила 3200 грн, а тому мінімальний розмір страхового відшкодування, яке зобов`язаний був здійснити відповідач становить 57600,00 грн (18 х 3200,00 грн). Одночасно за ст. 26-1 вказаного Закону відповідач повинен був відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. При мінімальній регламентній виплаті розмір моральної шкоди буде становити 2880,00 грн (5% від 57600,00 грн). Відповідач сплатив позивачу 57600,00 грн - мінімальний розмір страхового відшкодування, у відшкодуванні моральної шкоди відмовив. Зважаючи на тривалий період стійкої втрати працездатності позивачем, розмір страхового відшкодування повинен становити 30 мінімальних заробітних плат, що становить 96000,00 грн (30 х 3200,00 грн), а моральна шкода відповідно 4800,00 грн (96000,00 грн х 5 : 100). Всього сума спричиненої майнової та моральної шкоди становить 100800,00 грн, а і з врахуванням виплаченого страхового відшкодування в сумі 57600,00 грн, до стягнення підлягає 43200,00 грн (100800,00 грн - 57600,00 грн).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2 880,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () в дохід держави 840,80 грн судового збору.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що законодавець визначив мінімальний розмір страхового відшкодування, а заявлені позивачем вимоги про сплату страхового відшкодування в розмірі 30 мінімальних заробітних плат повністю охоплюються страховою сумою в 200 000,00 грн, визначеною страховим полісом, в той час як суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, стягнув з відповідача спричинену моральну шкоду в розмір 5% від відшкодованої відповідачем в добровільному порядку шкоди та повністю відмовив у стягненні страхового відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності.

Покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи позивач просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з відповідача на користь позивача 43200,00 грн матеріальної та моральної шкоди.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що при виплаті страхового відшкодування страховою компанією було виконано вимоги ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виплачено позивачу, якій встановлено II групи інвалідності, страхове відшкодування, пов`язане з стійкою втратою працездатності, - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Ним виконано заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.03.2020 в даній справі та відшкодовано позивачу моральну шкоду в сумі 2880,00 грн, на підтвердження чого надано копію платіжного доручення № 3076 від 27.05.2020. Страхова сума - це ліміт відповідальності більше якого відшкодування не сплачується, але це не означає, що у кожному випадку потерпілому виплачується ліміт страхового відшкодування. Відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції в даній справі без змін.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про те, що розмір страхового відшкодування повинен становити 30 мінімальних заробітних плат жодним доказом не підтверджується та суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Враховуючи, що внаслідок ДТП позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження та їй встановлено 2 групу інвалідності, то суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивач необхідно стягнути 2880,00 грн (57600 х 5%) у відшкодування моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , 24.09.2017 в селі Зміїнець Луцького району, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження та їй встановлено ІІ групу інвалідності.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки та іспитовим строком на 2 роки.

Вироком Волинського апеляційного суду від 04.12.2018 вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2018 в частині призначеного ОСОБА_2 покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Строк відбуття основного покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання. В решті вирок залишено без змін.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4142095 від 19.05.2017. Відповідно до полісу страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 200000 грн, за шкоду майну - 100000 грн.

За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 57600,00 грн і позивачем даний факт не оспорюється.

Страхове відшкодування в вказаному розмірі було виплачено на підставі ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої у разі встановлення 2 групи інвалідності мінімальний розмір страхового відшкодування становить 18 мінімальних заробітних плат на дату настання страхового випадку. На день настання страхового випадку - 24.09.2017 мінімальна заробітна плата в Україні становила 3200 грн, а тому мінімальний розмір страхового відшкодування, яке зобов`язаний був здійснити відповідач становить 57600,00 грн (18 х 3200,00 грн).

Доводи позивача та її представника про те, що розмір страхового відшкодування повинен становити 30 мінімальних заробітних плат стороною позивача не підтверджені і підстав для відшкодування в такому розмірі немає. Виплачуючи страхове відшкодування, відповідач врахував вимоги ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виплатив позивачу, за шкоду, пов`язану з стійкою втратою працездатності потерпілій внаслідок ДТП, як особі, якій встановлено ІІ групу інвалідності, - 18 мінімальни заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що на даний час їй продовжено вже ІІІ групу інвалідності по 28.02.2022.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції врахував, що внаслідок ДТП позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження та їй було встановлено ІІ групу інвалідності, та стягнув з відповідача на її користь 2880,00 грн (57600 х 5%) у відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують. Твердження позивача та її представника про те, що страхове відшкодування повинно бути виплачено в розмірі ліміту відповідальності - 200000,00 грн, нічим не підтверджено.

Як встановлено з вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2018 року в справі № 161/19461/17, цивільний позов ОСОБА_1 до обвинуваченого ОСОБА_2 про відшкодування завданої моральної шкоди задоволено повністю та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_2 в користь потерпілої ОСОБА_1 170 000,00 грн завданої моральної шкоди. Вироком Волинського апеляційного суду від 04.12.2018 вирок в цій частині залишено без змін.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування моральної шкоди у розмірі п`ять відсотків від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а не від ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Суд правильно визначив розмір моральної шкоди. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм процесуального права, підстав для його зміни немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії судді

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді