ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8258/19
провадження № 2/753/3183/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі Григораш Н.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_4 ), в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 грошові кошти, розміщені на депозитних рахунках в АТ «Альфа-Банк», відкритих на ім`я ОСОБА_4 , а саме № 410, відкритого12.02.2018 року в сумі 349 220 грн., № НОМЕР_1 , відкритого 12.02.2018 року в сумі 1000 доларів США, № НОМЕР_2 , відкритого 03.12.2018 в сумі 1516 доларів США та визнати право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину грошових коштів, розміщених на вищезазначених рахунках.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2002 року. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За період шлюбу сторони набули наступне майно: грошові кошти в сумі 349 220 грн., що були розміщені ОСОБА_4 12.02.2018 у АТ «Альфа-Банк» на депозитному рахунку № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 1000 доларів США на депозитному рахунку № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 1516 доларів США, що буди розміщені 03.12.2018 на депозитному рахунку № НОМЕР_2 .

Оскільки грошові кошти набуті у шлюбі, позивач просила позов задовольнити та вирішити питання відносно судових витрат.

Ухвалою суду від 11.05.2019 справа призначена до розгляду у порядку позовного провадження у підготовче судове засідання.

20.06.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечував проти задоволення позову, з огляду на те, що усі грошові кошти, що знаходяться на зазначених рахунках відповідача є його особистою приватною власністю, а тому вони не підлягають визнанню об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Зокрема, посилався на те, що рахунки в АТ «Альфа-Банк» були відкриті ОСОБА_4 12.02.2018, 12.02.2018 та 03.12.2018 року після припинення фактичних шлюбних відносин.

В підготовчому засіданні позивач звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, в якій, посилаючись на те, що станом на 26.04.2019 на рахунках в АТ «Альфа-Банк», що належать ОСОБА_4 відсутні кошти, просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 208 877,92 гривень, які є Ѕ частиною від спільних коштів в сумі 417 755,84 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позов шляхом подання письмової заяви.

Дослідивши подану позивачем заяву, враховуючи, що заява подана позивачем до початку розгляду справи по суті та у відповідності до приписів ч. 3 ст. 49 ЦПК України, суд приймає її до розгляду та вважає за необхідне здійснити розгляд справи з урахуванням наданих позивачем уточнень.

Ухвалою суду від 31.10.2019 по справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, врахувавши доводи сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 21.09.2002 року зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1443, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 .

Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.06. 2020 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано.

Підставою для звернення до суду з позовом стало те, що сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі набуто спільні грошові кошти. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя між сторонами не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував щодо визнання майна спільною сумісною власністю, вказуючи на те, що усі грошові кошти, що знаходяться на зазначених рахунках відповідача є його особистою приватною власністю, а тому вони не підлягають визнанню об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Зокрема, посилався на те, що рахунки в АТ «Альфа-Банк» були відкриті ОСОБА_4 12.02.2018, 12.02.2018 та 03.12.2018 року після припинення фактичних шлюбних відносин.

Разом тим, з такими твердженнями відповідача суд частково не погоджується, виходячи з наступного.

Правовідносини по позову регулюються Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України) та Цивільним Кодексом України(далі за текстом ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі такого поділу, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Якщо у відповідному документі (договорі купівлі-продажу, договорі про державну реєстрацію прав та їх обтяжень) власником чи набувачем вказано, лише чоловіка, це ще не значить, що він є одноосібним власником майна.

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Вирішуючи питання про розподіл майна подружжя в натурі, суд враховує положення ст.71 СК України, а також встановлені у судовому засіданні обставини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України, згідно у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи вбачається, що з 21.09.2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час спільного проживання сторонами набуто у власність наступне майно: грошові кошти, що були розміщені 12.02.2018 року ОСОБА_4 на депозитних рахунках в АТ «Альфа-Банк» № 410 в сумі 349 220 грн., № НОМЕР_1 , в сумі 1000 доларів США.

Згідно листа № 4989/Бт-265/б від 04.12.2018 року, наданого АТ «Альфа-Банк», в банку є відкриті депозитні рахунки на ім`я ОСОБА_4 , а саме: № НОМЕР_3 , відкритий 12.02.2018 року, станом на 06.12.2018 сума коштів становить 349 220 грн., № НОМЕР_1 , відкритий 12.02.2018 року, станом на 06.12.2018 сума коштів становить 1000 доларів США, № НОМЕР_2 , відкритий 03.12.2018 в сумі 1516 доларів США.

Разом з тим, згідно листа №40752-26-б/б від 26.04.2019 року, виданого АТ «Альфа-Банк», станом на 26.04.2019 року на рахунках, що належать ОСОБА_4 в АТ «Альфа-Банк» кошти відсутні.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2020, яке набрало законної сили шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

Під час розгляду справи про розірвання шлюбу судом встановлено факт окремого проживання та розірвання шлюбно-сімейних відносин між сторонами з 25.09.2018 року.

Згідно положень частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом встановлений факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 25.09.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що грошові кошти, що були розміщені 12.02.2018 року ОСОБА_4 в АТ «Альфа-Банк» на депозитному рахунку № 410 в сумі 349 220 грн. та № НОМЕР_1 в сумі 1000 доларів США набуті сторонами за час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим, виходячи з положень ст.ст. 69, 70 СК України, вказане майно подружжя підлягає поділу в рівних частинах. Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 усі грошові, кошти, що були розміщені на депозитних рахунках в АТ «Альфа-Банк» були зняті, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 спільно нажитих грошових коштів в розмірі 188 410 гривень, що становить Ѕ частину від спільних коштів в сумі 376 820 гривень (349 220 гривень + 1000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.07.2020 становить 27600 гривень).

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Що стосується грошових коштів, в сумі 1516 доларів США, що були розміщені ОСОБА_4 у 03.12.2018 році в АТ «Альфа-Банк» на депозитному рахунку № НОМЕР_2 , то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету, або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу.

Норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі №6-843цс17 та постановах ВС від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 5.04.2018 у справі №404/1515/16-ц., від 27.02.2019 року у справі №755/4757/16-ц.

Як уже зазначалось, ч. 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а тому майно, яке не перебуває у власності подружжя не може бути об`єктом права спільної сумісної власності та не підлягає поділу.

Як вбачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/18698/18 від 01.06.2020 у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства з 25.09.2018 року.

При цьому, з листа № 4989/Бт-265/б від 04.12.2018 року, наданого АТ «Альфа-Банк» вбачається, що грошові кошти в сумі 1516 доларів США були розміщені ОСОБА_4 на депозитному рахунку № НОМЕР_2 у 03.12.2018 році, тобто після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання грошових коштів в сумі 1516 доларів США спільним майном подружжя, що підлягають поділу на загальних підставах.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наступне майно:

- грошові кошти в сумі 349 220 (триста сорок дев`ять тисяч двісті двадцять) гривень, що були розмішені 12.02.2018 року на депозитному рахунку № НОМЕР_5 у публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк»;

- грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, що були розмішені 12.02.2018 року на депозитному рахунку № НОМЕР_1 у публічному акціонерному товаристві «Альфа-Банк».

В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 спільно нажиті кошти в розмірі 188 410 (сто вісімдесят вісім тисяч чотириста десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 10 копійок.

В решті позову, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р.Лужецька