Справа № 219/8408/19
Провадження № 2/219/416/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2020 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого-судді Хомченко Л.І.,
секретаря Трубчанінова О.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Бахмутської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилалася на те, що вона з 2006 по 2014 рік проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї з відповідачем народився син ОСОБА_3 . З 2014 року відповідач покинув позивача з дитиною та самоусунувся від дитини, перестав спілкуватися з сином, приймати участь у його житті , займатися його вихованням. Тривалий час на протязі більше 5 років батько дитини не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його життям і не піклується про стан здоров`я. Дитина проживає разом з матір`ю, яка самостійно утримує сина і піклується про нього. Вищезазначені обставини свідчать про те, що батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач просить позбавити батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .
Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.03.2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився.
Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши про підтримку висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав.
У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
За змістом ст.. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Згідно з характеристикою Дошкільного навчального закладу ясла-садка № 52 « Райдуга» від 17.07.2019 року № 86 за час перебування дитини ОСОБА_3 в дошкільному навчальному закладі батько жодного разу не приходив.
Відповідно до характеристики за місцем проживання від 08.07.2019 року, наданої головою ОСББ « Бахмут», позивач проживає разом з дітьми за адресою ; АДРЕСА_1 , з 01.03.2018 року. За весь період проживання батька дітей ніхто не бачив.
Відповідно до інформації, наданої Управлінням освіти Бахмутської міської ради від 13.02.2020 р. № 93, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02.09.2019 року є учнем Бахмутського навчально-виховного комплексу « Загальноосвітня школа 1-111 супенів № 11» . За період навчання батько учня батьківські збори , дитячі святкові заходи не відвідував, успіхами сина не цікавився, не сплачував необхідних внесків. Мама дитини ОСОБА_1 приділяє багато уваги сину, відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником, виконує всі рекомендації педагога.
Згідно протоколу бесіди від 10.02.2020 року малолітній ОСОБА_3 свого батька не пам`ятає, бачив його на фотографії, які показувала мати, вважає, що він не знає свого батька., але хотів би його побачити.
За змістом ст.ст. 3,9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Також, згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного , духовного , інтелектуального , культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров`я , фізичний , духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.
У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати , батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до частин 1, 2 та ч. 3 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо , спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивача від 10.02.2020 року проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , яким встановлено, що в квартирі проживає ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , для виховання і проживання малолітнього ОСОБА_3 створені всі умов, стосунки в сім,ї доброзичливі.
Також, судом встановлено що відповідач за останньою відомою адресо. : АДРЕСА_2 , не проживає, місце його знаходження невідоме.
Доказів на спростування наведених фактів суду не надано.
Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків не прикладає зусиль щодо налагодження стосунків з сином з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 є обґрунтованим, таким, що відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Нормою ч. 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, що позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України, частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, починаючи з дня пред`явлення позову.
При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров`я дітей та відповідача, відсутність на утриманні відповідача інших осіб.
Тому, суд вбачає підстави для стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітного сина у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
В силу ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. З позовною заявою позивач звернулася до суду 30.07.2019 р., тому з цієї дати присуджуються аліменти на дитину.
Рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у розмірі 1536,80 гривень.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 222, 224, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Бахмутської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісяця, починаючи стягнення з 30 липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ХОМЧЕНКО Л.І.

Суддя Л.І.Хомченко