Справа № 362/3689/20
Провадження № 4-с/362/29/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2020 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у якій просить скасувати арешт, що накладений постановою державного виконавця.

Вирішуючи питання щодо строків звернення із даною скаргою, слід звернути увагу на таке.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Аналогічну норму містить частина п`ята статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом скарги не наведено обставин та конкретної дати про те, коли саме заявник дізнався про порушення його прав і свобод.

Як вказано у скарзі, 02.06.2020 року заявник вчиняв дії щодо вирішення питання про скасування арешту.

Тобто, до дати подання скарги 13.07.2020 року, минуло понад один місяць.

При цьому, заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку, заявник не навів жодної обставини, у зв`язку із чим ним було пропущено встановлений законом строк.

Як наслідок, у суду відсутні правові підстави для поновлення пропущеного строку, оскільки невідомо з яких причин заявник пропустив такий строк.

Отже, скаргу подано після закінчення строку, встановленого пунктом «а» частини першої статті 449 ЦПК України і частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Нормами статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку на підставі частини другої статті 449 ЦПК України.

Оскільки, скаргу подано з пропущенням встановленого цивільним-процесуальним і спеціальним законами строку та заявником не наведено підстав для його поновлення, прихожу до висновку, що скаргу слід залишити без розгляду.

Крім того, необхідно роз`яснити заявнику, що норми Розділу VII ЦПК України надають сторонам виконавчого провадження право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Натомість заявник у скарзі не оскаржує жодних дій, бездіяльності чи рішення державного виконавця, а заявляє вимоги про скасування арешту грошових коштів на рушнику боржника.

Таким чином, прохальна частина скарги не відповідає суті і процесуальній природі оскарження дій, бездіяльності чи рішення державного виконавця та прямо суперечить правовим засадам розгляду скарг в порядку Розділу VII ЦПК України.

У зв`язку із цим, заявнику необхідно або сформулювати прохальну частину скарги відповідно до вимог Розділу VII ЦПК України, або вирішити питання щодо форми звернення до суду із питанням про скасування арешту в порядку передбаченому іншими главами ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 72, 385 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання заявника про поновлення пропущеного строку для подання скарги відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 про скасування арешту залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

День складення повного судового рішення 16 липня 2020 року.