Провадження № 22-ц/812/1206/20
Постанова

іменем України

20 липня 2020 року м. Миколаїв Справа № 490/10026/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Державний концерн «Укроборонпром», про стягнення коштів, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Чулупа О.С. у приміщенні цього суду, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена,

встановив:

21 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Державний концерн «Укроборонпром», про стягнення коштів, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а наступною ухвалою судді того ж суду від 17 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто як неподану.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки зазначені в ухвалі від 25 листопада 2019 року, а саме не надано посилань на докази, що позивачу було завдано моральної шкоди, а також її розрахунку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах оскарження, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху та згодом повертаючи як неподану, суд першої інстанції посилався на те, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, зокрема позовна заява не містить посилань на докази, що позивачу було завдано моральної шкоди, а також її розрахунку.

Між тим, з таким висновком суду не можна погодитися, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами частини 1 статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 ЦПК України.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175,177 ЦПК України.

В них зазначено, зокрема, що позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частини 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Державний концерн «Укроборонпром», про стягнення суми втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 30 086 грн. 21 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку, який на 18 листопада 2019 року становив 82 265 грн. 61 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Обґрунтовуючи підставність своїх вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 зазначала, що через тривалу невиплату заробітної плати, відсутність повного розрахунку, включаючи компенсацію втрати заробітку, керівництвом заводу, призвело до душевного болю, порушення спокою, сну, завдали шкоди її діловій репутації та особистості, значно погіршився її стан здоров`я, що підтверджується медичною довідкою.

Через відсутність коштів, втрачені нормальні життєві зв`язки, що вимагає додаткових зусиль для організації життя. Тому позивач постійно нервує, морально страждає. Для відновлення її попереднього стану, як життєвого, так і виробничого, потрібен значний час.

Посилаючись на наявний причинний зв`язок між протиправними діями заподіювача та вини останнього в заподіянні моральної шкоди, з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, позивач просила стягнути 5 000 грн.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору у розмірі 1 173 грн. 51 коп. та відсутності в позовній заяві посилання на докази, що підтверджують факт завдання моральної шкоди та міркування, з яких позивач виходила при проведення розрахунку суми стягнення у заявленому розмірі (зокрема докази наявності моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між наслідками та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідача, тощо).

На виконання недоліків позовної заяви ОСОБА_1 надала до суду 06 лютого 2020 року квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 173 грн. 51 коп. та в заяві про усуненні недоліків зазначила, що міркування з яких вона виходила при оцінці моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку містяться у позовній заяві (а.с.28а, 29).

Аналізуючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що в позовній заяві ОСОБА_3 зазначені обставини, якими вона обґрунтовувала свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та докази, що їх підтверджують.

Отже, позовна заява за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Таким чином, застосування суддею наслідків, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України, є порушенням вимог процесуального законодавства, в зв`язку з чим оскаржувана ухвала судді про повернення позовної заяви, на підставі положень пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України, підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги в частині передачі справи іншому складу суду, оскільки положеннями частини першої статті 37 ЦПК України не передбачено у даному випадку недопустимості повторної участі судді в розгляді цієї справи.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що за наявності підстав для відводу (самовідводу) судді, що передбачені статтею 36 ЦПК України, такі питання вирішуються у порядку передбаченому статтею 40 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2020 року - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 20 липня 2020 року.