Справа №442/3878/20
Провадження №4-с/442/19/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Бориславського МВ ДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції України Добош Галини Василівни при винесені постанови про арешт коштів боржника від 10.10.2018 року по виконавчому провадженню №56819428 з виконання виконавчого листа № 438/1110/17 виданого Дрогобицьким міськрайонним суд Львівської області в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПриватБанк»; скасувати постанову головного державного виконавця Бориславського МВ ДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції України Добош Галини Василівни про арешт коштів боржника від 10.10.2018 року по виконавчому провадженню №56819428 з виконання виконавчого листа № 438/1110/17 виданого Дрогобицьким міськрайонним суд Львівської області.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. В поданій скарзі просив проводити судове засідання за його відсутності.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Зважаючи на стислі строки розгляду скарги, суд ухвалив продовжити розгляд такої за їхньої відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області своїм у справі № 438/1110/17 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду (збитки) завдану кримінальним правопорушенням в сумі 38266,40 грн. та 30000,00 грн. моральної шкоди.

20.07.2018 року головним державним виконавцем Добош Галиною Василівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56819428.

У процесі виконання вищевказаного рішення суду, головним державним виконавцем, 10.10.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої, а саме частини 1, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках боржника відкритих в AT КБ «Приватбанк», МФО 305299, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, 75362,04 грн.

10.10.2018 року головним державним виконавцем Добош Г.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки встановлено, що боржник ОСОБА_1 , перебуває на пенсійному обліку в Дрогобицькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримую пенсію.

Встановлено, що боржник ОСОБА_1 відбуває покарання у Дрогобицькій виправній колонії № 40, а тому не має змоги користуватися своїми правами в повному обсязі. У зв`язку з цим, уповноважив довіреністю зареєстрованою в реєстрі за № 958 від 02.12.2019 року ОСОБА_3 для здійснення певних повноважень від його імені, зокрема зняття кошти в банкоматі з банківської картки № НОМЕР_1 , на яку отримує пенсію. Однак при здійсненні операції виявилося, що рахунок заблоковано.

Ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ППК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог цивільного процесуального кодексу, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

За змістом ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституції України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЗУ "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Частиною 2 статті 70 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Отже, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується пенсія, у зв`язку з чим боржник позбавлений можливості отримання будь-яких грошових коштів зі свого пенсійного рахунку.

Cтаттею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За таких обставин суд приходить до переконання, що накладення арешту на картковий рахунок боржника № НОМЕР_1 , відкритий в AT КБ «Приватбанк», який призначений для виплати пенсії, унеможливлює своєчасне отримання такої, що призводить до порушення його конституційних прав та суперечить порядку утримання із пенсії. Даний арешт порушує права скаржника, як власника майна, передбачені ст. 41 Конституції України, оскільки такий позбавлений можливість вільно розпоряджатися коштами, що залишаються після стягнення з нього заборгованості.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ПК України, ст.41 Конституції України).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України , суд,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Бориславського МВ ДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції України Добош Галини Василівни про арешт коштів боржника від 10.10.2018 року по виконавчому провадженню №56819428 з виконання виконавчого листа № 438/1110/17, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

Ухвалу суду направити для подальшого виконання до Бориславського міського відділу ДВС Західного регіонального управління Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Медведик Л.О.