Справа № 487/1953/13-ц
Провадження № 2-др/487/6/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Карташевої Т.А., за участю секретаря Бурятинської В.І., розглянувши заяву адвоката Чебана Володимира Олександровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Чебан В.О. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою про ухвалення додаткового рішення суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки.

Вказану заяву ОСОБА_4 мотивував тим, що Миколаївським апеляційним судом 13.02.2020 року була винесена постанова по справі №487/1953/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.02.2015 року, якою вказану ухвалу скасовано. Ухвалу від 16.02.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва винесено за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення по справі. В своїй заяві ОСОБА_2 вказував, що суд при ухваленні рішення від 03.02.2014 року в резолютивній частині не зазначив ідеальні частки співвласників земельної ділянки площею 505 кв.м. по АДРЕСА_1 . В позовній заяві позивач просив здійснити поділ земельної ділянки №174 з виділенням часток, натомість рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.02.2014 року позовна заява була задоволена частково, встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 505 кв.м по АДРЕСА_1 наступним чином: в користування співвласника ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 102,26 кв.м, з яких 84,4 кв.м під будівлями; в користування співвласника ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 132,56 кв.м, з яких 72,44 кв.м під будівлями; в спільне користування співвласників ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 37,87 кв.м; в користування співвласника ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 232,31 кв.м, з яких 125,42 кв.м під будівлями. Оскільки земельна ділянка площею 505 кв.м по АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі на підставі державного акта і позивач не просив встановити порядок користування, а проси здійснити реальний поділ земельної ділянки, то рішення від 03.02.2014 року не містить результату розгляду позовних вимог. Вказане створює перешкоди в здійсненні поділу земельної ділянки та в оформленні приватної власності для відповідачів. На даний час рішення суду від 03.02.2014 року не виконано та не може бути виконано. Єдиним можливим варіантом виконання вказаного рішення є ухвалення додаткового рішення стосовно позовних вимог та визначення ідеальних часток співвласників.

На підставі вищевикладеного просить суд ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання щодо поділу земельної ділянки площею 505 кв.м по АДРЕСА_1 та визначити ідеальні частки співвласників.

Питання про ухвалення додаткового рішення суд вирішував за відсутності сторін на підставі ч.4 ст. 270 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви та справи № 487/1953/13-ц судом встановлено наступне.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.02.2014 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про поділ земельної ділянки задоволено частково, визначено порядок користування земельною ділянкою площею 505 кв.м по АДРЕСА_1 наступним чином: в користування співвласника ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 102,26 кв.м, з яких 84,4 кв.м під будівлями, в користування співвласника ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 132,56 кв.м, з яких 72,44 кв.м під будівлями, в спільне користування співвласників ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 37,87 кв.м, в користування співвласника ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 232,31 кв.м, з яких 125,42 кв.м під будівлями; розташування меж розподілу ділянок, входи визначено за описанням та графічним зображенням варіанту №2 у висновку №125-113 від 11.10.2013р. судової будівельно-технічної експертизи; залишено за співвласником ОСОБА_3 права проходу до своєї частини домоволодіння і земельної ділянки через ворота по АДРЕСА_1 .

30.01.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення по справі, в якій просив визначити порядок користування спірною земельною ділянкою, зазначивши ідеальні частки домоволодіння за кожним із співвласників.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2015 року в порядку ст. 220 ЦПК України ( в редакції на час винесення ухвали) визначено порядок користування земельною ділянкою площею 505кв.м по АДРЕСА_1 наступним чином (за варіантом №2 у висновку №125-113 від 11.10.2013р. судової будівельно-технічної експертизи):

- в користування співвласника ОСОБА_2 виділити земельну ділянку площею 102,26кв.м, з яких 84,4кв.м під будівлями, що складає 24/100 ідеальних часток;

- в користування співвласника ОСОБА_1 виділити земельну ділянку площею 132,56кв.м, з яких 72,44кв.м під будівлями, що складає 30/100 ідеальних часток;

- в користування співвласника ОСОБА_3 виділити земельну ділянку площею 232,31кв.м, з яких 125,42кв.м під будівлями, що складає 46/100 ідеальних часток.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13.05.2020 року ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.02.2015 року скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК України, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення.

Отже, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

На даний час питання щодо ухвалення додаткового рішення врегульовано ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як убачається з тексту позовної заяви, з якою ОСОБА_2 звернувся до суду, він просив здійснити поділ земельної ділянки АДРЕСА_2 між співвласниками з виділенням часток співвласників.

Однак, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2014 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково. При цьому суд вважав доцільним визначити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-113 від 11.10.2013р.

В той же час, вказаним рішенням від 03.02.2014 року не було здійснено розподіл спірної земельної ділянки між її співвласниками з виділенням кожному із них часток, а був встановлений тільки порядок користування спірною земельною ділянкою без визначення часток земельних ділянок, що передаються у користування співвласників земельних ділянок.

Розглядаючи заяву представника відповідача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення, суд вважає необхідним відмовити в її задоволенні, оскільки судом було винесено рішення не про розподіл земельної ділянки між співвласниками, а про визначення порядку користування земельною ділянкою. Виділення земельних ділянок у користування не передбачає визначення часток переданих у користування ділянок, оскільки не припиняє спільну сумісну власність співвласників на земельну ділянку і не перетворює її у спільну часткову власність.

За такого, визначення часток виділених у користування земельних ділянок фактично призведе до зміни судового рішення, що не передбачено діючим законодавством.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Чебана Володимира Олександровича про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Крім того, роз`яснити заявнику, що відмова в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення не позбавляє права повторно звернутись до суду з вказаними вимогами на загальних підставах.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 270, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Чебана Володимира Олександровича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.А.Карташева