Справа № 219/1422/20
Провадження № 2/219/1518/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук М.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за теплопостачання,

встановив:

18.02.2020 року позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить: винести судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені нею в сумі 7536,50 гривень, сплачені нею за опалення їхнього будинку по АДРЕСА_1 , який є їхньою спільною сумісною власністю.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що 08 липня 1995 року між нею та відповідачем укладено шлюб, під час перебування у якому 03 квітня 1998 року подружжям придбано житловий будинок АДРЕСА_2 . Зареєструвались у вказаному будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наприкінці 2011 року. В подальшому шлюб між подружжям розірвано у судовому порядку, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 32 від 24 квітня 2012 року. Оскільки договір купівлі-продажу зазначеного будинку укладався відповідачем, ним категорично не визнавалось за позивачем право власності на 1/2 частку будинку, з огляду на що за позовом ОСОБА_1 рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2017 року визнано за позивачем право власності на 1/2 частку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивачем зазначено, що відповідач фактично будинком не користується, а вона користується домоволодінням з дня його купівлі. На даний час фактично у будинку проживає ОСОБА_1 та дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку зареєстрована, однак фактично не проживає у зв`язку з навчанням. Позивачем сплачуються усі комунальні послуги та податки, а відповідачем, який хоч і не проживає фактично у будинку, не сплачуються ані комунальні платежі за теплопостачання, ані податок на земельну ділянку, хоча згідно законодавства власність його зобов`язує нести відповідні розходи. Оскільки відповідач злісно ухиляється від сплати послуг з опалення (за опалюваний сезон 2018-2019 ним не сплачено жодної копійки), позивач вимушена була сплачувати кошти за теплопостачання самотужки, що ставило її, інваліда другої групи, у скрутне майно становище. Проте, на думку ОСОБА_1 , якби вона не сплачувала вказані комунальні платежі зі своєї пенсії по інвалідності, за наявності заборгованості вона не змогла би оформити субсидію, а також могли б настати невигідні для сторін наслідки: від`єднання будинку від газопостачання у зв`язку з заборгованістю, що призвело б до не здійснення обігріву будинку за допомогою газового котла та подальшого його руйнування внаслідок відсиріння стін. Так, згідно особистого рахунку № 400000407 з урахуванням площі опалення 63,90 м2 та урахуванням наданої позивачу субсидією, особисто останньою сплачено: з жовтня 2018 року по травень 2019 року нараховано до сплати 22875,39грн., субсидія становить 7605,14 грн., особисто нею сплачено з жовтня 2018 року по травень 2019 року 15730,00 грн., яка у зв`язку з розділенням її між позивачем та відповідачем складає 7536,50 гривень. З огляду на викладене, з метою не настання невигідних майнових наслідків (можливого відключення від газопостачання, примусового стягнення боргу, судового збору, пені та ін.), позивач вимушено сплатила за відповідача 7536,50 гривень, які у законний спосіб бажає з нього стягнути, у зв`язку з чим звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, зазначивши при цьому, що за сплату інших комунальних послуг до відповідача претензій на теперішній час не має.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі 2788,10 грн., вважав вказана сума підлягає стягненню з нього, оскільки у лютому 2020 року він виписався з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що позивачу праві приватної власності належить 1/2 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з доданої до позовної заяви копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого за № 114755264 від 21 лютого 2018 року

Факт належності іншої 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачу ніким із сторін не оспорювався, а тому у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

З копії довідки № 294 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої головою Комітету мікрорайону «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» ОСОБА_5 , вбачається, що окрім позивача, у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані відповідач, який у довідці зазначений колишнім чоловіком ОСОБА_1 , та дочки: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, згідно зазначеної довідки, ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з 01 січня 2008 року, а ОСОБА_6 з серпня 2015 року у зв`язку з навчанням у Варшаві.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримує пенсію у разі втрати годувальника та є інвалідом 2 групи з дитинства по зору.

З виписки за особовим рахунком № НОМЕР_2 , зареєстрованим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , сформованої станом на 18.06.2019 року інженером абонентського відділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації ОСОБА_8 , вбачається, що за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року сплачено 15 073,00гривень.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. За положеннями ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України визначає обов`язок співвласника брати участь у витратах на утримання спільного майна.

Також зазначеною статтею передбачено, що власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями пов`язаними зі спільним майном.

Понесенні позивачем витрати по оплаті спожитого природного газу є не тільки витратами по оплаті комунальних послуг, а і витратами з утримання та збереження спільного будинку, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норму ст. 360 ЦК України.

Якщо один із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Однак такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними, зайвими. У ст. 360 ЦК України мається на увазі витрати, необхідні для належного функціонування спільного майна. Правило статті 360 є загальним. Участь кожного співвласника у «витратах на управління, утримання та збереження спільного майна» означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

В даному випадку, позивач належним чином виконала зобов`язання, взяті сторонами перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, а саме: оплатила виставлені рахунки для належного функціонування спільного майна.

Враховуючи те, що відповідачу належить 1/2 частина частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , він повинен компенсувати позивачу половину понесених витрат на утримання спільного майна та витрат по оплаті житлово-комунальних послуг.

Так, згідно особистого рахунку № 400000407 з урахуванням площі опалення 63,90 м2 та урахуванням наданої позивачу субсидією останньою сплачено: з жовтня 2018 року по травень 2019 року 15 073,00 гривень, яка у зв`язку з розділенням її між позивачем та відповідачем складає 7 536,50 гривень.

Отже, враховуючи зобов`язання сторін в рівних частках приймати участь у сплаті наданих послуг з теплопостачання, частина сплачених позивачем послуг з газопостачання у сумі 7 536,50 гривень підлягає компенсації за рахунок другого співвласника ОСОБА_2 .

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що у відповідності до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, суд у відповідності до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280, 282, 284, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за теплопостачання,задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати понесені нею за теплопостачання у розмірі 7536,50 грн. (сiм тисяч п`ятсот тридцять шiсть гривень 50 копiйок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судові витрати 840,80 грн.(вiсiмсот сорок гривень 80 копiйок)

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 17.07.2020 року.

Суддя Н.М. Погрібна

17.07.2020