Справа № 274/2127/20 Провадження № 2/0274/1204/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
15.07.20 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Гуменюк О.В.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2 , представником якого є ОСОБА_3 ,
простягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
У березні 2020 р. ОСОБА_4 звернулась з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2018 р. по лютий 2020 р. включно у розмірі 79 712,75 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти, присуджені рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.02.2006 р.
ОСОБА_2 проти позову заперечив та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що розрахунок неустойки (пені), здійснений ОСОБА_5 , є неправильним, довідка про розмір його заборгованості з аліментів, складена державним виконавцем, містить невірну інформацію, оскільки у ній не відображено сплату аліментів, яку він здійснював безпосередню ОСОБА_6 , а тому розмір його заборгованості з аліментів є меншим.
Також ОСОБА_2 просить, якщо Суд прийде до висновку про обґрунтованість позову, застосувати позовну давність.
Судом з`ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.02.2006 р. було вирішено, зокрема, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 (на даний час ОСОБА_8 а. с. 12) ОСОБА_9 аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_10 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 зазначені аліменти сплачував не у повному обсязі, внаслідок чого в нього станом на 15.02.2020 р. виникла заборгованість, розмір якої, за розрахунком державного виконавця, становить 79 717,75 грн. (а. с. 11).
Між тим, зазначений розрахунок є неправильним, так як вбачається фіскальних чеків ЖД УДППЗ/ПАТ "УКРПОШТА" ОСОБА_2 у 2018 2020 р. перераховував на користь ОСОБА_1 аліменти, усього було перераховано 23 100,00 грн. (а. с. 29 43), що нею визнається, однак ці кошти не відображені у розрахунку державного виконавця.
Крім того, з тих самих фіскальних чеків випливає та ОСОБА_5 також визнається, що ОСОБА_2 перераховував на її користь аліменти і у 2015 2017 р., усього було перераховано 16 650,00 грн., при цьому з розрахунку державного виконавця не зрозуміло, чи враховані у ньому ці платежі, оскільки там відображена сплата (несплата) аліментів, починаючи з лютого 2018 р., та зазначено, що за попередній період існує заборгованість у розмірі 37 768,75 грн.
Таким чином заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з лютого 2018 р. по лютий 2020 р. складається з заборгованості за лютий, березень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад 2018 р., січень, лютий, квітень, травень, червень, серпень, вересень, листопад 2019 р. та січень, лютий 2020 р. та становить 28 376,50 грн., оскільки за інші місяці відповідних років та аліменти він сплачував у більшому розмірі, при цьому надлишок від їхньої сплати, а також кошти, сплачені після лютого 2020 р., йшли на погашення заборгованості, яка виникла раніше.
Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з частиною першою пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15..05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
ОСОБА_2 не подав доказів, які б вказували, що заборгованість з аліментів виникла в нього за відсутності його вини.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що ОСОБА_4 має право на стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Суд не здійснює розрахунку зазначеного розміру неустойки (пені), оскільки є очевидним, що він буде перевищувати 100% заборгованості з аліментів, а відтак не може бути стягнутий у повному обсязі.
Тобто з ОСОБА_2 може бути стягнуто неустойку (пеню) у розмірі не більше 28 376,50 грн.
Частиною другою статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
ОСОБА_2 з листопада 2011 р. не був працевлаштований, з 16.06.2020 р. перебуває на обліку як безробітний, що підтверджується копією його трудової книжки та довідкою від 02.07.2020 р. Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості (а. с. 58, 62 63).
ОСОБА_2 пояснив, що він періодично працює без оформлення, його заробіток є мінливим та нестабільним.
ОСОБА_2 проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_11 та її сином (1996 р.н.) і матір`ю (1940 р.н.), що підтверджується довідкою від 20.05.2020 р. ОСББ "Гостинний двір 6" (а. с. 45).
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 приймає участь в утриманні як мінімум ОСОБА_11 та її матері, при цьому його матеріальний стан не є задовільним.
За таких обставин Суд приходить до висновку, що розмір неустойки (пені), який має сплатити ОСОБА_2 , має бути зменшений.
Визначаючи цей розмір, Суд вважає що він має становити 15% від розміру усієї заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, яка становить 39 962,75 грн. (79 712,75 (заборгованість за розрахунком державного виконавця) 39 750,00 (сплачені аліменти відповідно до фіскальних чеків ЖД УДППЗ/ПАТ "УКРПОШТА"), тобто 5 994,41 грн.
Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Щодо заяви ОСОБА_2 про застосування позовної давності, Суд зазначає, що позовна давність не може бути застосована, оскільки частиною першою статті 20 Сімейного кодексу України встановлено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 63,23 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 (проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період лютого 2018 р. по лютий 2020 р. включно у розмірі 5 994,41 грн.
3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 63,23 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги продовжується на строк дії такого карантину.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 17.07.2020 р.