Справа № 310/3357/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07 серпня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бердянської регіональної біржі «Нерухомість Приазов`я» про визнання договору дійсним, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Бердянської регіональної біржі «Нерухомість Приазов`я» про визнання договору дійсним, мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нерухомості, який був оформлений та зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов`я» за №94 від 31.08.2001 року. Відповідно до цього договору ОСОБА_2 продав, а її чоловік ОСОБА_3 купив 11/40 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 754,1 кв.м.

Зазначила, що всі умови договору сторонами були повністю виконані, її чоловік ОСОБА_3 сплатив гроші у розмірі вартості частини будинку, зареєструвався та мешкав разом з нею, сплачував комунальній послуги, досягнуті умови договору купівлі-продажу сторонами не змінювалися і не оспорювалися. Право власності на 11/40 частини зазначеного житлового будинку зареєстровано за її чоловіком ОСОБА_3 підприємством з технічної інвентаризації 12.09.2001 року за реєстровим №1341. Її чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона, як єдиний спадкоємець першої черги, звернулася до Бердянської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, чим порушив її право на прийняття спадщини.

Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості від 31.08.2001 року, а саме: 11/40 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 з однією сторони та ОСОБА_2 з другої сторони, який був зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов`я», зареєстрований в Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації 12.09.2001 року за №1341.

До початку судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Третя особа представник Бердянської регіональної товарної біржі «Нерухомість Приазов`я» в судове засідання не з`явився у зв`язку з закриттям підприємства.

Суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 серпня 2001 року відповідач ОСОБА_2 продав, а чоловік позивачки ОСОБА_3 купив 11/40 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці площею 754,1 кв.м. До підписання договору відповідач одержав від покупця кошти в сумі 2985 грн. Ці обставини ніким не оспорюються і підтверджується копією договору № 94 купівлі-продажу нерухомості від 31.08.2001 року, зареєстрованого на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов`я» (а.с.7).

Крім того, право власності за ОСОБА_3 на 11/40 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу було зареєстровано Бердянським підприємством з технічної інвентаризації 12.09.2001 року за реєстровим №1341 (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК Української РСР 1963 року.

За змістом ст.ст 128, 153 ЦК Української РСР (1963 року), чинного на час виникнення спірних правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.

Згідно ч.1 ст. 227 ЦК Української РСР (1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст. 15 Закону України "Про товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існувала колізія у чинному законодавстві, тому що, згідно ст.ст. 224, 227 ЦК Української РСР (1963 року) договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Але у відповідності зі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 р. «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставіч.2 ст. 47 ЦК (1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Реєстрація Бердянським підприємством з технічної інвентаризації за ОСОБА_3 права власності на спірну частину домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 31 серпня 20017 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Також позивачка ОСОБА_1 з 23 вересня 1989 року зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 13 серпня 2013 року а.с.5-6).

Отже, зазначене вище свідчить про узгодження між сторонами угоди щодо усіх істотних її умов, зокрема щодо факту продажу, об`єкту продажу нерухомості, ціни, продавець був власником і мав право на відчуження цієї частини будинку та отримав кошти за будинок, і всі ці умови відображені в письмовому договорі

Досягнуті умови договору купівлі-продажу мали силу, сторонами не змінювалися і не оспорювалися, договір виконано продавцем і покупцем, тобто біржовий договір купівлі-продажу від 31 серпня 2001 року носив реальний характер, повністю виконаний сторонами. Реєстрація за чоловіком позивачки ОСОБА_4 права власності на житловий будинок на підставі даного договору є законною та не оспорювалась.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується домовленість сторін з усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання, суд вважає, що відповідно до вимог частини 2 ст. 47 ЦК УРСР позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 11/40 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов`я» 31 серпня 2001 року за №94.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова