КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/1526/18 Головуючий у 1 інстанції: Українець В.В.
Провадження № 22-ц/824/7134/2020 Доповідач: Шебуєва В.А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,-

в с т а н о в и в:

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна. Зазначила, що з 17 лютого 2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 . Спільних дітей в шлюбі немає. За час спільного проживання вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 70,70 кв.м, житловою площею 37,00 кв.м та автомобіль марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску. ОСОБА_2 просила поділити вказане майно, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини автомобіля марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

У порядку поділу майна визнано за ОСОБА_2 право власності на:

-1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 70,70 кв. м, житловою площею 37,00 кв.м;

-1/2 частину автомобіля марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

У порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на:

-1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 70,70 кв. м, житловою площею 37,00 кв.м;

-1/2 частину автомобіля марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8810 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове судове рішення яким визнати за ним право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 . Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Квартира АДРЕСА_1 була придбана за його особисті кошти. А саме, за рахунок особистих заощаджень та коштів, отриманих 10 січня 2001 року від продажу квартири АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності йому, його колишній дружині і дочці.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 17 лютого 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6 т. 1). 04 квітня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 145 т. 1).

24 січня 2002 року між ОСОБА_1 та АТХК «Київміськбуд» був укладений договір № 3 про дольову участь у будівництві, відповідно до умов якого ОСОБА_1 (дольовик) прийняв дольову участь у будівництві житла на суму 122755 грн. У рахунок дольової участі АТХК "Київміськбуд" зобов`язалось передати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (секції 4,5.6 ) загальною приведеною площею 69,88 кв.м. на суму 122755 грн. Пунктом 4.1. договору передбачено, що дольовик оплачує вартість квартири в сумі 122 755 грн. в такому порядку: 86 000 грн. протягом десяти банківських днів після підписання договору, а решту - 36 755 грн. - до 31 жовтня 2003 року (а.с. 84 т. 1).

Відповідно до акту прийому-передачі від 15 березня 2005 року АТХК «Київміськбуд» побудував та передав ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 11 т. 1). 24 березня 2005 року на ім`я ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 70,70 кв. метрів, житловою площею 37,00 кв. метри (а.с. 9 т. 1).

16 серпня 2006 року, тобто в період шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був придбаний та зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 автомобіль марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску (а.с. 14 т .1).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції визнав у порядку поділу майна право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частину автомобіля марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, за кожним.

Апелянт ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 щодо квартири. Вважає, що довів належними та допустимими доказами, що спірна квартира придбана виключно на його особисті кошти, а тому суд мав визнати право його особистої приватної власності на квартиру

Колегія суддів не убачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 4 ст.65 Сімейного кодексу визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка, визначено в ст.57 цього кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_2 щодо поділу квартири АДРЕСА_1 як об`єкта спільної сумісної власності, відповідач ОСОБА_1 не заявляє зустрічних позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання даної квартири об`єктом права його особистої приватної власності.

Доводи, що спірна квартира придбана виключно за його особисті кошти, ОСОБА_1 обґрунтовує наявністю власних заощаджень, достатнім рівнем заробітної плати, а також тим, що 10 січня 2002 року він отримав грошові кошти від продажу квартири АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності йому, його колишній дружині і дочці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність заперечень ОСОБА_1 , що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності його і ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи 23 березня 2000 року в порядку приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 та члени його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 набули право спільної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Вказана квартира була продана ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 10 січня 2002 року за 61900 грн. ОСОБА_1 наполягає на тому, що отримані від продажу квартири, яка належала на праві спільної власності йому, його дочці та колишній дружині, грошові кошти отримав особисто він. Разом з тим, ОСОБА_1 не заперечує той факт, що 10 січня 2002 року ОСОБА_3 придбала на своє ім`я квартиру АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондартенко О.В., а ОСОБА_4 придбала на своє ім`я квартиру АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондартенко О.В. ОСОБА_1 пояснив, що його колишня дружина ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_4 придбали квартири за його особисті кошти, а тому не претендували на грошові кошти від продажу квартири АДРЕСА_4 . Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_1 не доведені жодними доказами.

ОСОБА_1 також не довів належними та допустимими доказами, що спірна квартира придбана за рахунок його особистих заощаджень, оскільки тільки довідки про доходи ОСОБА_1 даний факт не доводять. Лише власними поясненнями ОСОБА_1 обґрунтовані доводи, що виплачене за час проходження служби з січня 2000 року по листопад 2005 року грошове забезпечення витрачено на інвестування спірної квартири. Суд дав належну оцінку показам свідка ОСОБА_6 про придбання спірної квартири за рахунок виключено особистих коштів ОСОБА_1 . Суд врахував, що про дані факти свідку відомо зі слів самого ОСОБА_1 , а також те, що свідок ОСОБА_6 є братом ОСОБА_1 .

Колегія суддів не убачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки суд повно встановив обставини, що мають значення для справи, дав належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності і правильно застосував норми матеріального прав при вирішенні спірних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 липня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.