ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6834/20 Справа № 932/2036/20 Суддя у 1-й інстанції - Литвиненко І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор гозорозподільної системи «Дніпрогаз» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до його подання.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує наступним чином.

Він є власником будинку по АДРЕСА_1 .

24 січня 2020 року він отримав вимогу про необхідність сплати коштів у сумі 46 180,50 гривень за необлікований природний газ, розрахунок яких був здійснений на підставі акту про порушення від 02.12.2019 року за № 1713.

Йому не було відомо про складення цього акту, тому 04.02.2020 року він звернувся до АТ «Дніпрогаз» із заявою про його надання.

До цього часу копію акту він не отримав. 13.02.2020 року він отримав повідомлення про відключення його будинку від газопостачання, якщо у строк до 21.02.2020 року він не сплатить кошти у сумі 46 180,50 гривень.

Він ніяких порушень не допускав, коли та ким, із яких підстав його складено, йому не відомо. Він має намір оскаржити дії АТ «Дніпрогаз» із складення цього акту та нарахування йому суми заборгованості.

Газопостачання до його будинку забезпечує його обігрів, а також підігрів води та забезпечує можливість приготування їжі. Всі члени його родини, які мешкають з ним у будинку, потребують щоденного опалення в оселі, приготування їжі, а також підігріву води для побутових та особистих цілей.

Відсутність газопостачання у зимову пору року призведе не тільки до незабезпечення нормальних умов прожиття, а й може викликати хвороби чи інші негативні наслідки для усієї сім`ї. Він не має альтернативних джерел для тепла в оселі, підігріву води та приготування їжі, повністю залежить від газопостачання. Окрім нього та його дружини, у будинку мешкає його донька, яка на 39 тижні вагітності, і у випадку відключення будинку від газопостачання, немовля залишиться у холодному будинку, неможливо буде його ні погодувати, ні нагріти води, для підтримання його гігієни.

При задоволенні майбутнього позову, повернення у первісний стан, до відключення від газопостачання, не відновить той стан житла, що є на цей час, оскільки оселя вже фактично буде тривалий час без газопостачання, тому члени його сім`ї не будуть отримувати відповідні послуги і не зможуть забезпечувати потреби із своєї життєдіяльності.

Враховуючи зазначене, просив суд заборонити акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» вчиняти будь-які дії із припинення чи обмеження газопостачання, чи розподілу природного газу до будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 (а.с.1-2).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання задоволено.

Заборонено акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» вчиняти будь-які дії із припинення чи обмеження газопостачання, чи розподілу природного газу до будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 (а.с.25-26).

В апеляційній скарзі, акціонерне товариство «Оператор гозорозподільної системи «Дніпрогаз», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити (а.с.24-30).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позовних вимог є співвмірним із майбутніми позовними вимогами, він не призведе до заподіяння збитків АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З аналізу ст.. 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтуванні поданої заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що зважаючи на нарахування відповідачем йому заборгованості за газопостачання на підставі акту про порушення, існує вірогідність відключення будинку позивача від газопостачання, що буде порушенням його прав, тому і звернувся до суду із даною заявою про забезпечення позову.

Вважає, що для захисту його прав та інтересів та для забезпечення виконання в майбутньому рішення суду, необхідно в терміновому порядку заборонити відключати подачу природного газу до його власного житлового будинку до вирішення справи у судовому порядку та набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285 (далі - Правила безпеки), та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу"; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до абз. 2 п.12 глави 5 розділу ХI Кодексу ГРС якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Таким чином, презюмувавши наявність у позивача відповідного права на споживання природного газу, суд першої інстанції обґрунтовано і у відповідності до вимог ст.151 ЦПК України прийшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що без забезпечення позову у виді заборони вчиняти будь-які дії, що спрямовані на припинення, обмеження газопостачання чи розподілу природного газу до будинку позивача, сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу.

Задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням спору по суті і не порушує права відповідача щодо реалізації його прав у майбутньому, оскільки є лише тимчасовим обмеженням повноважень відповідача у взаємовідносинах із споживачем ОСОБА_1 до вирішення спору по суті і мають на меті забезпечити виконання майбутнього рішення суду тільки лише в разі ухвалення судового рішення про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор гозорозподільної системи «Дніпрогаз» залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: