Справа № 342/47/20
Провадження № 2/342/244/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

за участю

представника позивача-адвоката Бундзяк У.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Чернятинської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом в якому просить визнати за нею право власності на нежитлове приміщення (гараж), розташоване по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 грудня 2013 року позивачка купила у ОСОБА_2 , належний йому майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства СВК "Чернятинський" номінальною вартістю 639 грн., про що укладено договір купівлі-продажу майнового паю. Згідно Акту про передачу майнових паїв осіб, які вийшли з своїми майновими паями з СВК " Чернятинський" від 25.06.2004 ОСОБА_2 передано бокс автогаражу по АДРЕСА_1 вартістю 600 грн. Як наслідок, 10.12.2013 Чернятинською сільською радою на ім`я позивачки видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії НОМЕР_1 про право власності на майновий пай СВК "Чернятинський" в розмірі 639 грн. З моменту передачі майна та отримання вищевказаних документів позивачка вступила в управління спадковим майном та вживає всіх заходів для його збереження. В грудні 2016 року на підставі рішення сесії Чернятинської сільської ради позивачка отримала в оренду земельну ділянку розміром 0,0094 га для обслуговування нежитлового приміщення в АДРЕСА_1 . В грудні 2019 року позивачка виготовила технічний паспорт на дане нежитлове приміщення, в якому зазначено: гараж 1967 року побудови. Згідно звіту про оцінку нежитлового приміщення (гаражу), розташованого в АДРЕСА_1 його ринкова вартість становить 18 951 грн. Виготовляючи перелічені документи, з`ясувалося, що згідно архівних даних Коломийського МБТІ право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Для використання придбаного позивачкою нежитлового приміщення - гаражу за цільовим призначенням, виникла потреба в оформленні правовстановлюючого документу, а тому позивачка звернулася до реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області із заявою про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вивчивши надані позивачкою документи, реєстратор відмовив у вчиненні такої дії, причиною відмови стало відсутність належних документів, що підтверджують виникнення, перехід або припинення прав на нерухоме майно. Вирішити дане питання в інший спосіб, крім звернення до суду із даним позовом, позивачка не має можливості, так як державну реєстрацію юридичної особи СВК "Чернятинський" припинено на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.09.2007 у зв`язку з визнанням її банкрутом.

Ухвалою суду від 04.03.2020 в підготовчому засіданні по даній справі залучено співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області.

В судовому засіданні 16.06.2020 представник позивачки-адвокат Бундзяк У.М. позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. В судове засідання 15.07.2020 позивачка та її представник не з`явилися. Від представника позивачки-адвоката Бундзяк У.М. до суду поступила заява про завершення розгляду справи без позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

ОСОБА_3 в судові засіданні призначені по справі не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи без нього. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, однак відвідувати судові засідання особисто не має можливості.

Представник Чернятинської сільської ради в судові засідання призначені по справі не з`явився. До суду від Чернятинської сільської ради поступила заява про розгляд справи у їх відсутності. Виконком Чернятинської сільської ради не заперечує у визнанні права власності на нежитлове приміщення (гараж) яке розташоване по АДРЕСА_1 за жителькою с. Чернятин ОСОБА_1 . З рішенням суду сільська рада буде згідна, заперечень мати не буде.

Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи 15.07.2020 судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи - представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Реформування аграрного сектору економіки на засадах приватної власності розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» від 10.11.1994 року № 1529/99.

Зокрема ст.1 зазначеного Указу Президента України встановлено здійснити заходи щодо реформування протягом грудня 1999 - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями і створення на їх основі інших суб`єктів господарювання. Також передбачена передача окремих будівель, споруд, техніки, робочої і продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо членам сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року №2114-ХІІ, пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Судом встановлено, що:

Відповідачу ОСОБА_2 було передано 25.06.2004 комісією з розпаювання СВК «Чернятинський» згідно Акту про передачу майнових паїв осіб, які вийшли з своїми майновими паями з СВК «Чернятинський» від 25.06.2004 «бокс авто гаражу 1 шт».

Тобто даним рішенням співвласників майнових паїв ОСОБА_2 фактично було виділено в натурі частину майна, що перебувала у їхній спільній сумісній власності.

Свідок ОСОБА_4 ствердив, що він залишився єдиним живим членом Комісії по розпаюванню СВК «Чернятинський» де він працював. Повідомив, що пам`ятає про виділення ОСОБА_2 одного приміщення гаражу десь в 2003-2004 роках яким на даний час дійсно користується і володіє сім`я ОСОБА_1 протягом останніх років. Гаражі, яких було 7 чи 8, виділялись декільком людям, одним з яких був ОСОБА_2 . На той час гаражі були пронумеровані за порядком. І за цими номерами гаражі було розподілено між власниками паїв.

10.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу майнового паю. В договорі зазначено, що продавець ОСОБА_2 продає ОСОБА_5 майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Чернятинський». Право власності продавця засвідчено майновим сертифікатом НОМЕР_2 - НОМЕР_3 виданого Чернятинською сільською радою. Договір посвідчено секретарем Чернятинської сільської ради.

На підставі чого 10.12.2013 Чернятинською сільською радою було видано Свідоцтво про право власності на майновий пай сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно довідки Чернятинської сільської ради від 04.03.2020 №271 нежитлове приміщення гаражу бувшого СВК «Чернятигський», який є власністю ОСОБА_1 розміщений по АДРЕСА_2 .

Позивач виготовила технічну документацію на приміщення гаражу в АДРЕСА_2 .

Рішенням Чернятинської сільської ради від 09.12.2016 року було надано ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 для обслуговування нежитлового приміщення (гаражу).

22.12.2016 року ОСОБА_1 зареєструвала право оренди на цю земельну ділянку строком на 25 років.

У грудні 2019 року позивач звернулась до державного реєстратора з метою державної реєстрації придбаних нею нежитлових приміщень, на що отримала відмову.

Державний реєстратор мотивувала своє рішення зокрема тим, що на свідоцтві про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) відсутня відмітка підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідчена підписом керівника такого підприємства та печаткою, що суперечить п.п.1 п.51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 .

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04.09.2007 року припинено реєстрацію СВК «Чернятинський».

Згідно рекомендацій, викладених в листі Міністерства аграрної політики України від 20.04.2005 року №37-17-2/5492, при викупі майнових паїв договори купівлі-продажу укладаються з кожним власником цих паїв і підписуються сторонами договору або відповідною довіреною особою. Договір купівлі-продажу продажу майнового паю не потребує обов`язкового нотаріального посвідчення, проте його можна посвідчити нотаріально за бажанням сторін.

Перехід права власності на пай визначається п.13 постанови Кабінету Міністрів України №177 від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»(далі - Постанова) де зазначено, що у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. Право власності на предмет договору у покупця виникає з моменту одержання в установленому порядку Свідоцтва про право власності на майновий пай.

У пункті 14 даної Постанови вказано, що Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно - правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

У відповідності до п.13 листа Міністерства аграрної політики України N 37-25-3-11/3923 від 05.05.2001 «Щодо порядку видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)», при переході права власності на майновий пай, яке здійснено на підставі свідоцтва, орган місцевого самоврядування, який видав та зареєстрував його, видає нове свідоцтво новому власнику, реєструє нове свідоцтво у Книзі обліку, робить відповідний запис у списку осіб, які мають право на майновий пай. Старе Свідоцтво долучається до справи.

Таким чином, 10.12.2013 року Чернятинською сільською радою правомірно та в межах наданих повноважень, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія серії НОМЕР_4 , яке вона купила у ОСОБА_2 .

Тобто, суд приходить до висновку, що позивач набула у порядку не забороненому законом право власності на майновий пай, при виділенні якого в натурі відповідачу ОСОБА_2 було передано вищевказане приміщення гаражу. І яке в подальшому придбала як майновий пай позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно п. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна.

Отже, оскільки СВК «Чернятинський» було ліквідоване в 2007 році то позивач не спроможна виконати вимоги, щодо відмітки підприємства правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, засвідченого підписом керівника такого підприємства та печаткою.

Статтею 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Підстави набуття права власності передбачені в ст. 328 ЦК України, частина перша якої визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виходячи з приписів ст.9 Конституції України, Конвенція є частиною національного законодавства України, а тому може використовуватися при вирішенні спірних правовідносин в цивільній юрисдикції.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами права.

За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Так, у рішенні від 30.11.2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (заява NQ 48939/99) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Згідно п.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховним Судом України неодноразово висловлювалась правова позиція про те, що право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав.

Таким чином суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, його права порушуються і він не може належним чином здійснювати своє право власності на придбане майно, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.2,3,5,7,10,12,13,23,76-83, 109, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на нежитлове приміщення (гараж), розташоване по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Місцезнаходження відповідача Чернятинської сільської ради вул. Грушевського,33, с. Чернятин Городенківського району, Івано-Франківської області.

Місце проживання співвідповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 .

Суддя: Гайдич Р. М.