Справа №133/960/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.20 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого - судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.,

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Мисюри В.М.

представника відповідачів адвоката Молявчика О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просила встановити, що вона - ОСОБА_1 , проживала разом зі спадкодавицею ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з лютого 1998 року по 10 січня 2005 року . Визнати за нею право на спадщину за законом(ст.. 1264 ЦК України) на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на право на земельну частку(пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП « Першотравневе», с. Першотравневе, Ружинського району, Житомирської області, розміром 5.84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості).

В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка постійно проживала в АДРЕСА_1 .

На день її смерті залишилось спадкове майно яке складається із права на земельну частку(пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Першотравневе» с. Першотравневе, Ружинського району, Житомирської області.

Починаючи з 1998 року по 10 січня 2005 року включно, вона проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю, за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне підсобне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, несли спільні витрати по утримуванню домоволодіння, присадибної земельної ділянки, придбавали майно (зокрема предмети домашнього обігу і т.і.) для спільного користування, наші відносини будувалися на взаєморозумінні, злагоді, підтримці. Нею здійснювався догляд померлої, вона постійно опікувалася нею аж до смерті.

Коли ОСОБА_4 померла, вона провела поховання, а потім проводила поминальні обіди, відповідно до церковних канонів.

Вони не являлися з померлою кровними родичами, проте проживали однією сім`єю, та були зареєстровані на одній житловій площі за адресою: АДРЕСА_1 , яка долучається до позовної заяви.

Будинок в якому вони проживали разом зі спадкодавицею по АДРЕСА_2 році, її бабою- ОСОБА_5 , 1927 року народження. В цьому будинку проживала баба зі своїм сином, (її батьком)- ОСОБА_6 з сім`єю: дружина ОСОБА_7 та онука, це вона - ОСОБА_8 , а також проживав чоловік баби- ОСОБА_9 , тобто вітчим її батька.

Витягом з по господарської книги за 1983-1985роки, який долучається до позовної заяви, стверджується що моя баба ОСОБА_5 на момент смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) була головою двору, а після її смерті головою двору став ОСОБА_9 чоловік баби, який потім одружився з гр.. ОСОБА_10 , яка прийняла прізвище ОСОБА_10 , і надалі, вона була записана на це прізвище і вже після смерті ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) вона стала головою двору( це стверджується також витягом з по господарської книги за 1996-2000 роки).

І хоча вони не були кровними родичами з померлою, але враховуючи те що чоловік ОСОБА_10 був вітчимом її батька, вони як і раніше, вже після смерті ОСОБА_10 ( 1997р.), продовжували підтримувати з його дружиною ОСОБА_4 добрі родинні відносини, і так як вона мала вже пенсійний вік, стала проживати сама та потребувати сторонньої допомоги, то вони стали проживати з ОСОБА_4 однією сім`єю.

Знаючи проте, що вона згідно зі ст.. 1264 ЦК України являється спадкоємцем четвертої черги за законом, та знаючи що ОСОБА_12 мала право на земельну частку(пай), вона звернулася до нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємиці четвертої черги за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Однак постановою від 15 липня 2019 року приватний нотаріус Власюк П.В. відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом із-за відсутності доказів проживання зі спадкодавицею однією сім`єю до часу відкриття спадщини, також в ній вказано, що після померлої заведена спадкова справа 03 серпня 2018 року за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( внуками померлої).

Саме такі обставини спонукали її звернутися з цим позовом до суду, щоб рішенням суду був встановлений факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, що дасть їй можливість оформити спадкові права після померлої ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 18.07.2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

06.09.2019 року від представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Молявчика О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив залишити без розгляду позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем та визнана права на спадщину за законом, з підстав наявності в провадженні Ружинського районног суду Житомирської області справи із спору між тими самими сторонами, про той саме предмет і з тих самих підстав.

20.09.2019 року від представника позивача - адвоката Мисюри В.М. надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить продовжити розгляд позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем та визнання права на спадщину за законом по суті, не приймати до уваги позицію відповідачів по справі, викладених у відзиві, яка не грунтується на вимогах норм цивільного процесуального закону.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з"явились, однак їхній представник - адвокат Молявчик О.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог просив відмовити в позові.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача та свідків, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9). Яка на день смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно , яке складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Першотравневе", Ружинського району Житомирської області (а.с.92).

Заявниця бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом четвертої черги, оскільки з 1998 року по день смерті останньої постійно проживала з нею однією сім"єю, за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне підсобне господарство, були пов"язані спільним побутом, мали спільний бюджет, несли спільні витрати по утриманню домоволодіння, присадибної земельної ділянки.

Однак, постановою приватного нотаріуса від 15 липня 2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом із-за відсутності доказів проживання зі спадкодавицею однією сім"єю до часу відкриття спадщини (а.с.98).

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини( четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Той факт, що позивач ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім"єю, не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини, а саме з лютого 1998 року по 10 січня 2005 року підтверджується довідкою №376, виданою Малочернявським старостинським округом Вчрайшенської сільської ради, Ружинського району, із якої вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №4 Малочернявської сільської ради за 1996-2000 роки, особовий рахунок НОМЕР_2, сторінка, 12, ОСОБА_1 , з 1998 року фактично проживала однією сім"єю із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_6 року , до часу відкриття спадщини, а також ОСОБА_1 та її сім"я були зареєстровані на одній житловій площі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.93).

Із витягу із погосподарської книги №5 за 1977-1979 роки та 1980-1982 роки вбачається, що будинок в якому проживала позивачка разом зі спадкодавицею по АДРЕСА_2 році, бабою останньої - ОСОБА_5 , 1927 року народження. В цьому будинку проживала баба зі своїм сином, ( батьком позивачки)- ОСОБА_6 з сім`єю: дружина ОСОБА_7 та онука - ОСОБА_8 , а також проживав чоловік баби- ОСОБА_9 , тобто вітчим батька заявниці.

Витягом з по господарської книги за 1983-1985роки, який долучається до позовної заяви, стверджується що баба заявниці ОСОБА_5 на момент смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) була головою двору, а після її смерті головою двору став ОСОБА_9 чоловік баби, який потім одружився з гр.. ОСОБА_10 , яка прийняла прізвище ОСОБА_10 , і надалі, вона була записана на це прізвище і вже після смерті ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) вона стала головою двору( це стверджується також витягом з по господарської книги за 1996-2000 роки).

Також в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 підтвердили той факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , з 1998 року і до дня смерті останньої , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні кошит , якими розпоряджалися обидві в інтересах сім`ї, робили ремонти в будинку, спільно обробляли земельгну ділянку. ОСОБА_1 доглянула ОСОБА_4 до смерті та здійснила поховання останньої .

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема , про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Підсумовуючи вище викладене, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 , померлою 10 січня 2005 року однією сім`єю з лютого 1998 року по день смерті останньої.

Від встановлення вказаного факту залежить виникнення майнових прав позивача, при цьому законом не визначено іншого порядку вирішення спору, ніж звернення до суду з відповідною заявою,а отже, вимоги позивача в частині встановлення спільного проживання однією сім`єю, не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини є такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимогу позивача щодо визнання за ним права на спадщину за законом на земельну частку (пай) суд керується наступним.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 спільно проживала однією сім`єю, не менше як п"ять років до часу відкриття спадщинина з спадкодавицею ОСОБА_4 , тобто є спадкоємцем четвертої черги на майно померлої.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, що ОСОБА_1 15.07.2019 року зверталася до приватного натаріуса Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області Власюка П.В. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 167 зворот). Проте приватний нтаріус постановю від 15 липня 2019 року відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у з`язку з неподанням докумнентів , необхідних для вчинення нотаріальних дій. ( а.с.171 ).

Як вбачається із матеріалів справи, що відповідно до сертифіката на право на земельну частку ( пай ) серії ЖТ № 0209112 виданого 11.06.1997 року ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай ) у землі, яка перебуває у колективній власності ксп "Першотравневе " Ружинського району Житомирської області розміром 5.84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості ). ( а.с.170 )

Оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на спадщину за законом на земельну частку (пай ) у землі, яка перебуває у колективній власності ксп "Першотравневе " Ружинського району Житомирської області розміром 5.84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості ), яке належало ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд вважає безпідставними твердження представника відповідача про те, що справа не підсудна Козятинському міськрайонному суду Вінницької області, оскільки відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебуванням, якщо інше не передбачене законом.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачі проживають в Козятинському районі Вінницької області. Позивач ставить вимогу про встановленні факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадщину на право на земельну частку (пай ) в умовних кадастрових гектарах, тобто не на нерухоме майно, а на право на майно, що виключає виключну підсудність даної справи.

Крім того твердження представника відповідачів про те, що позивачка не скористалась правом на подачу зустрічного позову у справі, що розглядається Ружинським районним судом Житомирської області за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Малочернявської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_4 в якій ОСОБА_1 залучена як третя особа, що не з звертатися з зустрічним позовом, чи з самостійними позовними вимогами, а не обов`язок .

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про повне задоволення позову.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись , ст. ст. 1216-1218,1220,1221, 1222, 1223, 1264,1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12 19,76-81,258, 259, 263,264,265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з лютого 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за законом в порядку ст. 1264 ЦК України на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на право на земельну чатку (пай ) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Першотравневе" с.Першотравневе Ружинського району Житомирської області, розміром 5.84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості ) .

На рішення суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення .

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 30 липня 2020 року.

Суддя: В.А. Воронюк

22.07.20