Справа № 755/8561/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулись заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей.

Вказану заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року вказану заяву залишено без руху та надано заявникам строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі суду вказувалось, що в порушення вимог ст. 109 СК України, долучено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, про спільне виховання та проживання дитини, який нотаріально не посвідчений.

З метою усунення недоліків позовної заяви, заявникам було запропоновано долучити завірену належним чином копію нотаріально посвідченого договору про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини та про розмір аліментів.

13 липня 2020 року від заявника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій заявник посилається на те, що питання щодо стягнення аліментів на утримання спільної дитини заявників було вирішено в судовому порядку, а не за домовленістю між сторонами, і заявники договорів про розмір аліментів на утримання їх спільної дитини не укладали. Зазначає, що договори про те, з ким із батьків проживатиме дитина, щодо умов здійснення прав на особисте виховання дітей укладаються у простій письмовій формі і законодавством не визначено обов`язкову нотаріальну форму для такого правочину.

Суд критично оцінює посилання заявника ОСОБА_1 щодо не укладення нотаріально посвідченого договору щодо стягнення аліментів на дитину у зв`язку вирішення даного питання в судовому порядку, оскільки вимоги ст. 109 СК України є імперативною нормою та наявність судового рішення не звільняє заявників, при подачі спільної заяви про розірвання шлюбу, від обов`язку укладання нотаріально посвідченого договору щодо матеріального утримання дітей, в тому числі розміру аліментів.

Крім того, як убачається з долученого заявниками договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, про спільне виховання та проживання дітей від 18 червня 2020 року, пунктами 8-10 визначено умови сплати аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 109 СК України, договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Проте, заявниками проігноровані вимоги ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року щодо необхідності подання завіреної належним чином копії нотаріально посвідченого договору.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що заявники не усунули недоліки заяви відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року, суд убачає визначені законом підстави для повернення заяви заявникам.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Крім того,

Враховуючи наведене та керуючись статтями 8, 10, 14, 175, 185, 258-261, 293, 294, 352-354 ЦПК України, суддя -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей - повернути заявникам.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: