Справа № 183/3849/18
№ 2-з/183/61/20

У Х В А Л А
29 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Пащенко А.С.,
розглянувши у судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про:
-визнання права власності на Ѕ частину двокімнатної квартири жилою площею 28,2 кв.м., загальною площею 46,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ,-
В червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із вищеозначеним позовом.
Ухвалою суду від 26 червня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (т.1,а.с.13-14).
Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року, залучено в якості третьої особи у справі АТ «Державний ощадний банк України» (т.2, а.с.4-5).
За результатами підготовчого розгляду відповідною ухвалою суду від 12 лютого 2020 року справу призначено до розгляду по суті (т.2,а.с.16-17)
27 липня 2020 року канцелярією суду зареєстровано заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову (т.2, а.с.23-24), у якій остання просить накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та інше майно, що належить відповідачу на праві власності.
Вказана заява мотивована тим, що метою вжиття таких заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивного рішення, у разі прийняття такого. Позивач має підстави побоюватися, що відповідач може розпорядитися спірною квартирою та іншим майном, відчуживши його на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Отже, сторони в судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
В даному випадку, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позивач не долучила жодних доказів на підтвердження того, що невжиття обраного нею заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а самі по собі посилання позивача на те, відповідач може розпорядитися спірною квартирою, іншим майном та відчужити його на користь інших осіб, не можуть бути належним та допустимим доказом, який суд може покласти в обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Крім того, заявлений позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та інше майно, не обґрунтовуючи, яке ж саме майно, є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами, останньою не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, а відтак заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150,153,260,353 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та інше майно, що належить відповідачу на праві власності, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її проголошення. Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Сорока О.В.