Ухвала

20 липня 2020 року

м. Київ

справа № 570/5310/14-ц

провадження № 61-45531св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_3 на заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року у складі судді Красовського О. О. та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В., Шимківа С. С., та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 вересня 2018 року та додаткову постанову Апеляційного суду Рівненської області від 19 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15 квітня 2014 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 лютого 2014 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 й ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину (по ј частині кожному) будинку на АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , виділивши їм в натурі частину будинку згідно з першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 квітня 2010 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину будинку на АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , виділивши йому в натурі частину будинку згідно з першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 квітня 2010 року. Огорожу № 1, вбиральню під літ. «Д», ворота № 2, колодязь під літ. «Г» залишено у спільному користуванні співвласників.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 1 090,00 грн у рахунок різниці у вартості будинку. У даному варіанті необхідно виконати такі роботи при розподілі будинку на дві частини: закласти дверні прорізи № 1, 2; влаштувати автономні системи інженерного забезпечення. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 березня 2014 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину ідеальної частки будинковолодіння, а фактично 52 % частини будинковолодіння (по 26 % будинковолодіння за кожним ) АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), виділивши їм в натурі майно згідно з висновком № 8303-8304 судової інженерно-технічної експертизи від 16 травня 2016 року, варіант розподілу І, перший співвласник (синій колір на схемі розподілу): кімнату 1-4 площею 19,6 кв. м; коридор 1-5 площею 5,2 кв. м; кімнату 1-6 площею 16,2 кв. м; веранду а1 (коридор 1-8) площею 3,0 кв. м; ганок (сходи а3); сарай (Б), що складає 52 % будинковолодіння; а вбиральню (літ. Д), огорожу (№ 1), ворота (2), питний колодязь (літ. Г) залишено у спільному користуванні.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину ідеальної частки будинковолодіння, а фактично 48 % частини будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), виділивши йому в натурі майно згідно з висновком № 8303-8304 судової інженерно-технічної експертизи від 16 травня 2016 року, варіант розподілу І, другий співвласник (синій колір на схемі розподілу): коридор 1-1 площею 8,7 кв. м; кухню 1-2 площею 18,3 кв. м; кімнату 1-3 площею 14,2 кв. м; веранду а (коридор 1-7) площею 4,2 кв. м; погріб (Пг/А-1); ганок (сходи а2); сарай-гараж, літню кухню (В), що складає 48 % будинковолодіння; а вбиральню (літ. Д), огорожу (№ 1), ворота (2), питний колодязь (літ. Г) залишити у спільному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3 521,50 грн - компенсацію за нерівність часток (відхилення від ідеальної частки при розподілі майна).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 820,00 грн судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4 306,60 грн судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 12 вересня 2018 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року скасовано, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину ідеальної частки будинковолодіння на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , виділивши їм в натурі майно згідно з висновком № 8303-8304 судової інженерно-технічної експертизи від 16 травня 2016 року, варіант розподілу ІІ, перший співвласник (жовтий колір на схемі розподілу № 2): кімнату 1-3 площею 14,2 кв. м; кімнату 1-4 площею 19,6 кв. м; коридор 1-5 площею 5,2 кв. м; веранду а1 (коридор 1-8) площею 3,0 кв. м; ганок (сходи а3); сарай (Б), що складає 51 % будинковолодіння; а вбиральню (літ. Д), огорожу (№ 1), ворота (2), питний колодязь (літ. Г) залишено у спільному користуванні.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину ідеальної частки будинковолодіння на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , виділивши йому в натурі майно згідно з висновком № 8303-8304 судової інженерно-технічної експертизи від 16 травня 2016 року, варіант розподілу ІІ, другий співвласник (рожевий колір на схемі розподілу №2): коридор 1-1 площею 8,7 кв. м; кухню 1-2 площею 18,3 кв. м; кімнату 1-6 площею 16,2 кв. м; веранду а (коридор 1-7) площею 4,2 кв. м; погріб (Пг/А-1); ганок (сходи а2); сарай-гараж, літню кухню (В), що складає 49 % будинковолодіння; а вбиральню (літ. Д), огорожу (№ 1), ворота (2), питний колодязь (літ. Г) залишено у спільному користуванні.

Компенсовано ОСОБА_3 1 311,50 грн за нерівність часток у вказаному будинковолодінні за рахунок коштів, внесених ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду згідно з квитанцією від 24 жовтня 2016 року №147.

Додатковою постановою Апеляційного суду Рівненської області від 19 вересня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 по 337,61 грн з кожного витрат по сплату судового збору за подання касаційної скарги.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року, ОСОБА_3 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати постанову та додаткову постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_3 , витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

У квітні 2020 року справа передана судді-доповідачу Мартєву С. Ю.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
В. М. Сімоненко