ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1645/18 Номер провадження 22-ц/814/1729/20Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Обідіної О.І.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі: представника позивача- адвоката Матяш О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 травня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Куц Т.О. в м. Горішні Плавні із складанням повного тексту рішення 15 травня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Садового товариства «Мічурінець» про відшкодування шкоди завданої неправомірними діями,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду із вказаним позовом. Зазначав, що він є власником земельної ділянки площею 0,0529 га, яка розташована на території ГО Садового товариства «Мічурінець». На його ділянці розташована будівля (колишній свинарник), яка також належить йому на праві власності відповідно до договору купівлі - продажу від 15.07.2003 року. В травні 2017 року під час огляду ділянки він виявив пошкодження вказаної будівлі. Як йому стало відомо, демонтаж плит перекриття здійснили представники правління СТ «Мічурінець» для подальшого використання їх для ремонту насосної станції СТ «Мічурінець». Таким чином неправомірними діями членами правління йому нанесено матеріальну шкоду, яку він оцінив у розмірі 64866 грн. та просив стягнути з СТ «Мічурінець».

Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 травня 2020 року в позові ОСОБА_1 до Садового товариства «Мічурінець» про відшкодування шкоди завданої неправомірними діями відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЙ №005520 ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0529 га., яка розташована в м. Комсомольськ, с/т Мічурінець, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва.

Згідно розписки від 15.07.2003 року, ОСОБА_2 власник приміщення колишнього свинарника, розташованого на алеї НОМЕР_1 с/ т «Мічурінець» продав вказане приміщення ОСОБА_1 ( а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд своє рішення мотивував тим, що позивачем не надано доказів, які підтверджують його право власності на вказане приміщення та не надано належних доказів щодо розміру спричиненої матеріальної шкоди.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до частини 1 статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із частиною 4 статті 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2003 року ОСОБА_1 купив приміщення колишнього свинарника розташованого на алеї НОМЕР_1 с/т «Мічурінець », що підтверджується розпискою.

Вказане господарське приміщення є нерухомими майном та відповідно до ст. 334 ЦК України підлягає державній реєстрації.

В апеляційній скарзі позивач не заперечує той факт, що на даний час не має свідоцтва про право власності на приміщення колишнього свинарника, розташованого на алеї НОМЕР_1 с/т «Мічурінець».

Між тим, цивільним законодавством в главі 29 визначені засади захисту права власності.

Згідно постанови відділенням поліції № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області про закриття кримінального провадження від 30.10.2017 року за відсутністю складу злочину встановлено, що за свідченнями голови правління ГО СТ «Мічурінець» плити перекриття для ремонтну насосної станції СТ «Мічурінець» були взяті зі свинарника, який перебуває на балансі СТ «Мічурінець» і розташований на 12 алеї садового товариства, споруда свинарника межує з ділянкою НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 .

Зазначені обставини позивачем не спростовані.

Крім того, позивачем не доведена неправомірність дій відповідача, як і не заявлені відповідні вимоги з цього приводу, що є необхідною складовою загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, як то передбачено ст.1166 ЦК України.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 оцінює пошкодження в розмірі 64 866 грн., однак як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем не надано належних доказів щодо розміру спричиненої йому матеріальної шкоди, зокрема, не зазначено та не надано жодного доказу на підтвердження вартості майна, будівельних матеріалів та робіт по відновленню попереднього стану будівлі.

ОСОБА_1 не надав суду також доказів, які б свідчили про належний стан майна до подій 2017р.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог за їх недоведеністю.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: О.Ю.Кузнєцова

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 28.07.2020 р.