справа № 208/2896/19
№ провадження 2/208/463/20
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

04 травня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

за участю секретаря Федик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що йому, на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій, крім нього, є зареєстрованим також колишній власник вказаної квартири - відповідач ОСОБА_2 . З квітня 2019 року відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, та, відмовляється у досудовому порядку знятись з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, що змушує позивача звернутись до суду для вирішення даного питання у судовому порядку.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що підтримує позов у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача, та, просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2019р., позивачу, на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 24.04.2019р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , останній продав, а позивач ОСОБА_1 придбав квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.5 вищевказаного договору, відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання знятись з реєстраційного обліку із вказаної квартири у термін до 01.05.2019 року.

Згідно довідки, наданої 25.04.2019р. Житлово-будівельним кооперативом №35, на час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права.

Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначені норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права. Визначальним для захисту права на підставі цих норм права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим в квартирі як колишній власник даного житла, відмовляється у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, чим, в свою чергу, порушує права власника вказаного нерухомого майна, який, відповідно до норми ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням спірної квартири, вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, задовольняючи позов, суд, при розподілі судових витрат вважає необхідним, на підставі ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 понесені останнім, та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.391 ЦК України,ст.ст. 2,4,13, 81-82, 89, 142, 206, 263-268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення повністю або частково, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 14.05.2020р.

Суддя Нельга Д. В.