ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року

м. Харків

справа № 644/1088/20

провадження № 22-ц/818/3000/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Бугери О.В.

УСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради (надалі Управління) розглянути його заяву від 23.01.2020 року по суті, виходячи із основних завдань діяльності Управління, із з`ясування причин заборгованості, яка виникла при сплаті обов`язкової частки платежу за комунальні послуги та відновити надання субсидії у грошовій формі на цей час. Визнати бездіяльність відповідача у розгляді заяви від 23.01.2020 року споживача неправомірною, яка висловлюється у не розгляді заяви по суті, а лише у роз`ясненнях, що порушує Закон України «Про звернення громадян» об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернення з вживанням засобів до усунення причин, що їх породжують.

Позов обгрунований тим, що 23.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою заявою щодо пояснення причин переведення його на безготівкову форму отримання субсидії. При цьому заявник пояснив Управлінню що як законослухняний громадянин сплачував обов`язкову частину субсидії згідно із вимогами постанови КМУ №807 в редакції від 18.08.2019 року. Різницю між нарахованою сумою і обов`язковим платежем при цьому повинен був сплачувати виконавчий комітет Харкіської міської ради. Проте, останній свого обов`язку належним чином не виконував, у зв`язку із чим по його особовому рахунку утворилась заборгованість. 05.02.2020 Управління направило на адресу позивача відповідь №10-29/1140/4-02/20 за підписом начальника Управління із формальним посиланням на п. 5 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ №848 від 21.10.1995 року, хоча суть заяви від 23.01.2020 року була зовсім в іншому, були порушені права споживача при сплаті обов`язкового платежу згідно до діючого законодавства. Його заява з приводу з`ясування причин виникнення заборгованості Управлінням не розглянута. Надана йому відповідь не відповідає критеріям об`єктивного та всебічного розгляду звернення, як то передбачено відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про звернення громадян» та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо ефективного засобу правового захисту у поновлення порушеного права і одержання бажаного результату. Питання відновлення виплати субсидії фактично не вирішено, хоча є дуже важливим для нього. Оскільки субсидія в нього відсутня позивач просив допусти рішення до негайного виконання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що під час судового розгляду встановлено, що на звернення позивача від 23.02.2020 Управління надало йому належну відповідь від 05.02.2020. Доводи позивача щодо обов`язку відповідача під час розгляду його звернення перевірити обґрунтованість виникнення заборгованості по сплаті за комунальні послуги, що стало підставою зміни порядку нарахування субсидії, є необґрунтованими. Питання відсутності у ОСОБА_1 заборгованості не є предметом розгляду в рамках дійсної справи та дослідження даного питання не відноситься до компетенції Управління. Останнє лише використовує подану комунальними службами інформацію про наявність чи відсутність заборгованості. Позивач не позбавлений права оскаржити рішення Управління про його переведення на отримання субсидії в безготівковій формі чи розмір заборгованості в порядку встановленому законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення яким вийти за межі апеляційної скарги та зобов`язати відповідача надати йому субсидію у грошовій формі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та як слідство дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволені позову. Управілння належним чином не розглянуло його звернення від 23.01.2020 року. Надана йому відповідь є формальною і не містить відповіді на поставлені ним у звернені питання. Висновок суду про відсутність у Управління компетенції встановлювати причину виникнення заборгованості по сплаті за комунальні послуги суперечить положенням ст.19 Закону України « Про звернення громадян» та є припущенням. На Управління покладено обов`язок здійснювати соціальний захист громадянина та з січня 2020 року виплачувати позивачу субсидію готівкою. Проте позивач досі не отримує субсидію взагалі, оскільки Ощадбанк перераховує належну йому субсидію на погашення неіснуючої заборгованості що порушує його конституційні права на належний життєвий рівень та соціальний захист.

У відзиві на апеляційну скаргу Управілння просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на те, що судом у межах позовної заяви повно та всебічно досліджені обставини у справі. Зроблені судом висновки відповідають вимогам закону. Позивач дійсно звертався до управління із заявою від 23.01.2020 року та 05.02.2020 року йому була надана обґрунтована відповідь на всі поставлені питання. В тому числі і на питання щодо з`ясування причин виникнення у позивача заборгованості по сплаті комунальних послуг. Суд зробив обґрунтований висновок про те, що відповідно до пред`явленого позивачем позову предметом судового розгляду є питання щодо надання Управлінням належної відповіді, а не встановлення факту існування або відсутності заборгованості ОСОБА_1 по спалаті комунальних платежів.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково (довідка МСЕК серія 10 НОМЕР_1 ( а.с. 4)), отримує пенсію у розмірі 2067 гривень 08 копійок щомісячно (довідка УПФУ від 02.03.2020), перебуває на обліку у відповідача, як отримувач житлової субсидії.

23.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління з заявою про переведення його на отримання субсидії грошима через банківську установу УкрСиббанк, бо призначена йому субсидія витрачається на погашення не існуючої заборгованості. В обгрунування заяви зазначив, що раніше він отримував грошима субсидію разом із пенсією через банківську установу УкрСиббанк. Посилаючись на нормативний документ він був переведений на отримання субсидії через банківську установу Ощадбанк, який всю субсидію витрачає на неіснуючу заборгованість, яка з`явилась внаслідок невиконання Харківським міським виконавчим комітетом Постанови КМУ. Тобто, ним як законослухняним громадянином, згідно діючого законодавства сплачувалась обов`язкова частина субсидії, а різницю між нарахованою сумою і обов`язковим платежем повинен був сплачувати міський виконавчий комітет, але цього не відбулося. Він звертався з цим питанням до Кабінету Міністрів України, але змінилися лише обличчя, на місцях все залишилось без змін. Йому відомо, що за його заявою він може отримувати монетизацію субсидії грошима через банківську установу разом із пенсією та самостійно визначатись із оплатою комунальних платежів (а.с. 6).

05.02.2020 року позивачу відповідачем була надана відповідь на подану заяву від 23.01.2020 року та повідомлено, що з 01.08.2014 року він перебуває на обліку в Управлінні, як отримувач субсидії відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року №848 (із змінами). Житлову субсидію з 01.05.2019 року йому було продовжено автоматично та призначено до виплати готівковими коштами. Ним було отримано субсидію за травень та червень 2019 року готівкою в сумі 462 гривні 79 копійок за місцем отримання пенсії.

Зазначено, що житлова субсидія відповідно до п.п.5 п.6 Положення (у редакції, яка діяла на той час) не призначається (у тому числі на наступний період), якщо структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої заборгованості понад місяць (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує понад 20 неоподатковуваних мінімумів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (крім заборгованості за послугу з постачання та розподілу природного газу, що нарахована виконавцем комунальної послуги з посиланням на рішення суду щодо норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу та у зв`язку з приведенням об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, а також заборгованості, що виникла у зв`язку із тим, що управитель, об`єднання, виконавець комунальних послуг не уклали договору з АТ «Ощадбанк» (його установами) для перерахування сум житлових субсидій у грошовій безготівковій формі).

Житлова субсидія у випадку, передбаченому підпунктом 5 цього пункту призначається з початку опалювального (неопалювального) сезону за умови документального підтвердження сплати заборгованості або укладання договору про її реструктуризацію або оскарження в судовому порядку протягом двох місяців з початку такого сезону, в іншому випадку з місяця, наступного за тим, в якому до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надійшло документальне підтвердження сплати заборгованості або укладання договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку.

При проведенні перевірки особової справи з`ясовано, що субсидія позивачу була продовжена автоматично, за наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме: КП «Харківводоканал» - 665,23 гривні та КП «Харківські теплові мережі» у сумі 2855,53 гривні. У зв`язку із цим, за рішенням районної комісії по вирішенню спірних питань щодо надання населенню державних соціальних допомог, субсидій та пільг від 21.06.2019 року №14 житлову субсидію йому призначено з 01.07.2019 року по 30.04.2020 року у безготівковій формі, яку він отримує у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок для виплати житлових субсидій в АТ «Ощадбанк». Відповідно до п.106 Положення за отриманням інформації про операції, здійснені за обліковим записом одержувача житлової субсидії щодо перерахування коштів управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг, одержувачі субсидії звертаються до АТ «Ощадбанк». Інформація надається в порядку, визначеному АТ «Ощадбанк». Відповідно до п.108 Положення громадяни, яким призначено житлову субсидію, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням суми житлової субсидії. У разі відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 01.05.2020 року субсидія може бути призначена у готівковій формі. Іншого законодавством не передбачено ( а.с. 7).

Судова колегія ввжає, що суд правильно визначив характер спірних правовідносин, що виникли у зв`язку із наданням Управілнням відповіді на звернення позивача та застосував до них норми матеріального права, що їх регулють.

Стаття 5 Закону України № 2657-XII від 02.10.1992 «Про інформацію» гарантує кожному право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Частиною першою статті 1 Закону України № 393/96-ВР 02.10.1996 «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частини 1,3 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» також встановлюють, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Вказана норма гарантує безумовне право особи на одержання відповіді на свою заяву (звернення) від будь-якого суб`єкта звернення незалежно від виду та форми власності, оскільки саме так державою гарантується забезпечення і утвердження прав, свобод та інтересів людини, закріплених Конституцією та чинним законодавством, що є головним обов`язком держави.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Суд дав належну оцінку змісту відповіді Управління на звернення позивача від 23.01.2020 року та дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена відповідь містить достатню інформацію щодо поставленого в заяві прохання ОСОБА_1 перевести його на отримання субсидії грошима через банківську установу.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що заява ОСОБА_1 не містить прохання до Управління перевірити обґрунтованість виникнення у нього заборгованості по сплаті за комунальні послуги.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надав суду доказів порушення з боку Управління його права на отримання своєчасної та повної відповіді на поставлені у звернення від 23.01.2020 року питання.

Тому судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності та не обґрунтованості рішення суду.

Відповідно до вимог п. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції

Прохання апеляційної скарги: «Зобов`язати відповідача надати йому субсидію у грошовій формі» не підлягає задоволенню, оскільки не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Позивач не позбавлений звернутися до адміністративного суду з позовом про незаконність бездіяльності Управління з приводу не з`ясування причин виникнення у позивача заборгованості за житлово комунальними послугами або про оскарження рішення районної комісії по вирішенню спірних питань щодо надання населенню державних соціальних допомог, субсидій та пільг від 21.06.2019 № 14 та зобов`язання Управління надати йому субсидію у грошовій формі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 липня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина