Справа № 646/2342/19
№ провадження 2/646/470/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шелест І. М., при секретарі судового засідання Коммунарової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним патенту України №112880 на корисну модель та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним повністю патент України №112880 на корисну модель ЗАГЛИБНИЙ ЕЛЕКТРОМАГНІТНИЙ ВІБРАЦІЙНИЙ НАСОС «ДАЙВЕР», зареєстрований на ім`я власника ОСОБА_2 . Також позивач просить суд зобов`язати відповідача Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести запис до Державного реєстру патентів України на корисні моделі про визнання повністю недійсним патенту України №112880 на корисну модель ЗАГЛИБНИЙ ЕЛЕКТРОМАГНІТНИЙ ВІБРАЦІЙНИЙ НАСОС «ДАЙВЕР» і опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до патенту на корисну модель №99371 від 25.05.2015 року він є власником корисної моделі ЗАГЛИБНИЙ ЕЛЕКТРОМАГНІТНИЙ ВІБРАЦІЙНИЙ НАСОС.

Позивач стверджує, що корисна модель за патентом України НОМЕР_1 , власником якого на момент подання позову є відповідач ОСОБА_2 , не відповідає умовам патентоздатності, передбаченим ч. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», а саме корисна модель за патентом України №112880 не була новою (відсутня новизна) на дату подання заявки - 25.10.2016 року, оскільки корисна модель за цим патентом була частиною рівня техніки, який включав усі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи 25.10.2016 року. Тому Позивач просить визнати недійсним повністю патент України №112880 на спірну корисну модель на підставі пункту (а) ч. 1 ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.052019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24.06.2019 від Мінекономрозвитку до суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач проти позову заперечуває, посилаючись на те, що оскаржуваний патент був зареєстрований у повній відповідності до вимог Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

Так, відповідно до ч.9 ст. 16 Закону України " Про охорону прав на винаходи і корисні моделі " після подання заявки та за наявності документа про сплату збору за її подання проводиться формальна експертиза. За належності об`єкта, що заявляється, до об`єктів технології, зазначених у ч. 2 ст. 6 цього Закону, відповідності документів заявки формальним вимогам до них ст. 12 цього Закону та правил, встановлених на його основі Установою, та відповідності документа про сплату збору за подання заявки встановлених вимогам заявнику надсилається за заявкою стосовно: патенту на корисну модель - рішення Установи про видачу патенту на корисну модель.

На підставі рішення про видачу патенту Установа публікує у своєму офіційному бюлетені відомості про видачу патенту.

Одночасно з публікацією відомостей про видачу патенту Установа здійснює державну реєстрацію патенту, для чого вносить до Реєстру відповідні відомості.

Відповідно до ст. 25 Закону патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності.

Таким чином, під час видачі патенту України №112880 на корисну модель Міністерство діяло відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі, а Установа (наразі її правонаступником є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) не порушувала вимог законодавства України та діяло у відповідності до Закону.

За таких обставин представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України просив відмовити в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Суд дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.10.2016 року відповідачем ОСОБА_2 було подано заявку №112880 на видачу патенту України на корисну модель ЗАГЛИБНИЙ ЕЛЕКТРОМАГНІТНИЙ ВІБРАЦІЙНИЙ НАСОС «ДАЙВЕР».

За результатами розгляду заявки №112880, відповідачу ОСОБА_2 26.12.2016 року було видано патент України №112880 на корисну модель ЗАГЛИБНИЙ ЕЛЕКТРОМАГНІТНИЙ ВІБРАЦІЙНИЙ НАСОС «ДАЙВЕР».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», (корисна модель) - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології;

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону, об`єктом винаходу (корисної моделі), правова охорона якому (якій) надається згідно з цим Законом, може бути продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо); процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

Відповідно до ч. 1 ст.6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

У ч. 2 ст.7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» , вказано, що, корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Об`єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону особа, яка бажає одержати патент і має на це право, подає до Установи заявку.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України " Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" після подання заявки та за наявності документа про сплату збору за її подання проводиться формальна експертиза під час якої: встановлює дата подання заявки на підставі ст. 13 цього Закону; визначається, чи належить об`єкт, що заявляється до об`єктів технології, зазначених у частині 2 ст. 6 цього Закону, та чи не відноситься він до об`єктів технології, зазначених у ч. 3 ст. 6 цього Закону; заявка перевіряється на відповідність формальним вимогам ст. 12 цього Закону та правилам, встановленим на його основі Установою; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановлених вимог. За належності об`єкта, що заявляється, до об`єктів технології, зазначених у частині 2 ст. 6 цього Закону, відповідності документів заявки формальним вимогам до них ст. 12 цього Закону та правил, встановлених на його основі Установою, та відповідності документа про сплату збору за подання заявки встановлених вимогам заявнику надсилається за заявкою стосовно: патенту на корисну модель - рішення Установи про видачу патенту на корисну модель. Відповідно до ст. 25 Закону патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності.

Позивач стверджує, що корисна модель за патентом України НОМЕР_2 112880, власником якого на момент подання позову є відповідач ОСОБА_2 , не відповідає умовам патентоздатності, передбаченим ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», а саме корисна модель за патентом України №112880 не була новою (відсутня новизна) на дату подання заявки - 25.10.2016 року, оскільки корисна модель за цим патентом була частиною рівня техніки, який включав усі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи - 25.10.2016 року.

Відповідно до положень ст. 7 Закону винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Об`єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо. Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Рівень техніки включає також зміст будь-якої заявки на видачу в Україні патенту (у тому числі міжнародної заявки, в якій зазначена Україна) у тій редакції, в якій цю заявку було подано спочатку, за умови, що дата її подання (а якщо заявлено пріоритет, то дата пріоритету) передує тій даті, яка зазначена у частині четвертій цієї статті, і що вона була опублікована на цю дату чи після цієї дати.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Так, у висновку експертизи щодо умов патентоздатності, проведеної ДП «Український інститут інтелектуальної власності» на замовлення позивача на підставі ч. 2 ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» зазначено, що за результатами проведеної ДП «Український інститут інтелектуальної власності» експертизи складено Висновок експертизи № 26835/ЗУ/18 від 22.10.2018 щодо умов патентоздатності оспорюваної корисної моделі, у якому експертом встановлено, що запатентована корисна модель за патентом №112880 не відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, визначеним для неї ч. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», а саме: за пунктами 1-5 формули не є новою.

Відповідно до змісту висновку експерта №22985, складеного 19 жовтня 2018, який було надано представником позивача, судовим експертом у сфері інтелектуальної власності вбачається, що «у тексті документів до патенту України №112880 від 26.12.2016 р. на корисну модель ЗАГЛИБНИЙ ЕЛЕКТРОМАГНІТНИЙ ВІБРАЦІЙНИЙ НАСОС «ДАЙВЕР» мало місце часткове відтворення тексту документів до патенту України №99371 від 25.05.2015 р. на корисну модель ЗАГЛИБНИЙ ЕЛЕКТРОМАГНІТНИЙ ВІБРАЦІЙНИЙ НАСОС.

У висновку судовий експерт зазначив, шо наявні співпадіння значного масиву порівнюваних текстів. Тексти мають незначні невідповідності лексичного, пунктуаційного, орфографічного та синтаксичного характеру, які не впливають на загальний змістовий бік та семантичне навантаження. Таким чином, висновок експерта №22985 від 19.10.2018 за результатами схожий до висновку експертизи щодо умов патентоздатності, проведеної ДП «Український інститут інтелектуальної власності» №26835/ЗУ/18 від 22.10.2018.

Суд вважає, що вищезазначені висновки експертів є такими, що повністю узгоджується з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та приймаються судом в якості належного доказу невідповідності патенту України №112880 на корисну модель умовам патентоздатності - «новизна».

Визначення суттєвих ознак спірних промислових зразків узгоджується з Положеннями п. 6.5.2.1 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом міністерства освіти і науки України від 15.03.2002 № 197, зареєстрованих в міністерстві юстиції України 15.04.2002 № 364/6652.

Відповідно до ст. 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що корисна модель за патентом України №112880 не є новою, а тому не відповідає умові патентоздатності, встановленій в ч. 2 ст.7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

За приписами ст. 33 «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» невідповідность запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону є підставою для визнання патенту недійсним повністю чи частково.

Враховуючи наведене, приходить до висновку, що спірний патент підлягає визнанню недійсним.

Згідно з Положенням про Державний реєстр патентів України, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання патенту недійсним повністю або частково і такі відомості (зміни щодо правового статусу патенту) в силу вказаного положення Міністерство економічного розвитку і торгівлі України публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Тому суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України здійснити публікації про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, зокрема, юридичних осіб.

Суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом про визнання недійсним спірного патенту відповідає способу захисту, що передбачений нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент на винахід (корисну модель) видається під відповідальність його власника за відповідність винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності.

З огляду на те, що на час видачі патенту України №112880 закладом Установи не було порушено вимог чинного законодавства, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать:

1) витрати по сплаті судового збору;

2) витрати, пов`язані із залученням перекладачів, проведенням судових експертиз;

3) витрати на професійну правничу допомогу;

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем разом із позовною заявою було подано докази, які підтверджують сплату ним судового збору у розмірі 1536,80 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено та очікується понести витрати у зв`язку з розглядом справи у розмірі 12000,00 грн, але ці витрати документально ніяк не підтверджені, тому суд відмовляє у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Керуючись Правилами розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», ст.ст.16, 461, 469 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 76-81, 133,137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним патенту №112880 на корисну модель задовольнити повністю.

Визнати недійсним повністю патент України №112880 на корисну модель ЗАГЛИБНИЙ ЕЛЕКТРОМАГНІТНИЙ ВІБРАЦІЙНИЙ НАСОС «ДАЙВЕР», зареєстрований на ім`я власника ОСОБА_2 .

Зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі про визнання повністю недійсним патенту України №112880 на корисну модель ЗАГЛИБНИЙ ЕЛЕКТРОМАГНІТНИЙ ВІБРАЦІЙНИЙ НАСОС «ДАЙВЕР» і опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суму судового збору у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ідн. НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідн. НОМЕР_4 .

Відповідач: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, . Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.07.2020.

Суддя І. М. Шелест