ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1203/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Заява про забезпечення позову або доказів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії: Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Афанасьєва В.О., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до СОД ТОВ «Оціночна компанія ВВК», Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А., за участі третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Форінт» про визнання недійсною оцінки майна,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до СОД ТОВ «Оціночна компанія ВВК», Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А., за участі третьої особи ТОВ ФК «Форінт» про визнання недійсною оцінки майна.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно, а саме нежитлової будівлі літ. «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонено здійснення реалізації прав власності за свідоцтвом № 882 від 11.11.2019, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. про право власності на нежитлову будівлю на ім`я ОСОБА_1 , а саме: нежитлова будівля літ. «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено вчиняти будь-які дії щодо: нежитлової будівлі літ. «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вважає, що ухвала підлягає скасуванню оскільки заходи забезпечення вжиті щодо майна, що не належить позивачу.

Послалась на те, що суд вийшов за межі позовної заяви та перевищив свої повноваження, так як позивач в своєму позові просив визнати оцінку майна недійсною.

Зазначила, що вона не була залучена до участі у справі на час розгляду питання щодо забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ТОВ «ФК «Форінт» - Кожикова А.Ю., перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення за правилом п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 643/19713/19 за позовом ОСОБА_2 до СОД-ТОВ «Оціночна компанія ВВК» ТОВ Фінансова компанія «Форінт», ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А., про визнання оцінки майна недійсною.

03.12.2019 від позивача надійшла належним чином оформлена заява про забезпечення позову, в якій остання посилається на те, що у позивача є реальна загроза втратити своє майно, шляхом реалізації майна, що ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки приватним виконавцем Бабенко Д.А. складено акт про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого майно боржника реалізовано на електронних торгах ДП «СЕТАМ», а переможцем визнано ОСОБА_1 .

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача і захист цих прав, свобод та інтересів є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно, а саме нежитлової будівлі літ. «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та заборони здійснення реалізації прав власності за свідоцтвом № 882 від 11.11.2019, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. про право власності на нежитлову будівлю на ім`я ОСОБА_1 , а саме: нежитлова будівля літ. «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони вчиняти будь-які дії щодо: нежитлової будівлі літ. «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову районний суд виходячи з вимог принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, у даному випадку має перевірити не лише обґрунтованість доводів заяви, але й можливості та необхідності встановлення таких обтяжень з урахуванням справедливого балансу інтересів сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

У ч. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено судам, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

У п. 4 цієї Постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

У статті 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, згідно до якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Із заявленого позову вбачається, що позивач просить суд визнати недійсною оцінку майна, який за своїм змістом та правовими наслідками є лише документом, не пред`являючи конкретних вимог, передбачених у ст. 16 ЦК України, щодо захисту цивільних прав.

Зазначене свідчить, що позивачем не оспорюється право власності на спірне майно.

З огляду на такий немайновий характер спору, суд забезпечив позов шляхом накладення арешту на майно, що не належить відповідачеві, що суперечить згаданим нормам цивільного процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справ, застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову не відповідають вказаним нормам цивільного процесуального права та є непропорційним втручанням у право власності третьої особи, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржене судове рішення підлягає скасуванню, із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 липня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.