29.07.2020
Справа № 642/3707/20
Провадження № 2/642/1235/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алєксєєва Ліана Василівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на квартиру, -

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , діючи в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , звернулися до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_7 , в якому просять:

-визнати присутність ОСОБА_7 при розгляді справи обов`язковою, та зобов`язати їїпринести документи: оригінал довіреності на кв. АДРЕСА_1 , оригінали документів купівлі-продажу кв. АДРЕСА_2 3, оригінали документів на окремий будинок та оригінал документів на земельну ділянку.

-внести в негайний арешт кв. АДРЕСА_1 , розташованої в одноповерховому триквартирному будинку АДРЕСА_3 загальною площею 33.6 кв.м. та авто, яке знаходиться у власності ОСОБА_7 МАZDА 7, номерний знак НОМЕР_1 , та повідомити приватних та державних реєстраторів та нотаріусів про заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вказаної квартири та вказаного авто.

-визнати незаконним володіння ОСОБА_7 кв. АДРЕСА_4 - визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу кв АДРЕСА_1 , укладений 14 травня 2014 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В.

-визнати за ОСОБА_1 та неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на кв. АДРЕСА_1 (тепер АДРЕСА_3 , як спадкоємців по заповіту покійної ОСОБА_9 , та зобов`язати Харківську міську раду видати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 документи про право власності на житло.

-усунути перешкоди щодо користування ОСОБА_1 та малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кв. АДРЕСА_5 , розташованої у АДРЕСА_6 триквартирному АДРЕСА_7 АДРЕСА_3 шляхом зобов`язання ОСОБА_7 негайно протягом п`яти днів повністю звільнити вказану кв. АДРЕСА_5 від всіх її речей та всіх проживаючих в АДРЕСА_5 осіб та негайно протягом п`яти днів знятися всім прописаним в кв АДРЕСА_5 з реєстрації.

-повністю звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від судового збору та всіх інших витрат, пов`язаних із забезпеченням доказів і забезпеченням позову, а всі витрати покласти на ОСОБА_7 ;

-якщо суд буде вважати за потрібне, викликати та допитати всіх свідків стосовно факту наявності довіреності на кв. АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 , які особисто бачили вказаний оригінал довіреності (перелік осіб вказаний у п. 10 прохальної частини позову);

-витребувати у ОСОБА_10 та ОСОБА_8 останній законний заповіт ОСОБА_9 (який ОСОБА_10 показував погрожуючи посадовим особам)

-В разі якщо суд буде вважати потрібним, призначити судову експертизу договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 за рахунок ОСОБА_7 , яку доручити експертам Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім.заслуженого професора Бокаріуса, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України;

-розглядати справу згідно КПК України, тому як це скоєний кримінал проти чотирьох малолітніх дітей із багатодітної родини, які охороняються законом «Про охорону дитинства» та Конституцією України;

-встановити розумний строк виконання судового рішення для уникнення маніпуляцій та перешкоджань і умисного затягування часу і невиконання судового рішення.

Дослідивши позовну заяву, суд вважає, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Подана позовна заява не відповідає зазначеним вимогам.

Так, позивачами у позові всупереч вимогам ст. 175 ЦПК України не зазначені: реєстраційний номер облікової картки платника податків позивачів та відповідача за його наявності або номер і серію їх паспортів (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку з відповідачем, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Всупереч вимогам ст.. 177 ЦПК України позивачами не додано до позову копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, позивачі, порушуючи вимоги ч.5 ст.95 ЦПК України, не підтвердили відповідність копій письмових доказів оригіналам своїми підписами із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім того, суду незрозуміла позовна вимога про визнання права власності на майно за заповітом після померлої ОСОБА_9 , адже згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що померла ОСОБА_9 заповіла все належне їй майно не на користь позивача чи його дітей.

Позивачі визначили відповідачем у даній справі лише ОСОБА_7 , тоді як за змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем у спорах про визнання права власності є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Пленум ВСУ в п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що відповідачами у спадковій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При цьому позивач не зазначає спадкоємців померлої ОСОБА_9 , на права яких може вплинути рішення по справі. З постанови нотаріуса вбачається, що станом на 23.02.2019 свідоцтва про право власності на майно померлої ОСОБА_9 не видавались.Разом із тим, якщо спадкоємці не прийняли спадщину, при цих обставинах та відсутності інших спадкоємців, відповідачем у справі є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тому позивачу слід чітко визначитися із співвідповідачами по даній справі в частині визнання права власності.

Позивачами заявлено немайнові вимоги про визнання незаконним володіння ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 , визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу вказаної квартири від 14.05.2014 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алєксєєвою Л.В., про усунення перешкод щодо користування позивачем ОСОБА_1 та дітям ОСОБА_3 , ОСОБА_5 зазначеною квартирою шляхом зобов`язання відповідача негайно протягом п`яти днів звільнити вказане житло від всіх її речей та мешканців, знятися з реєстрації всім зареєстрованим у ньому особам, а також заявлено майнову вимогу про визнання за ОСОБА_1 та неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , малолітньою донькою ОСОБА_5 права власності на вказану квартиру як за спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_9 з зобов`язанням Харківської міської ради видати їм документи про право власності на вказане житло.

Згідно п. п. 2, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Частиною 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 4 Закону України „Про судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.), за подання до суду позову майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн. 10510,00 грн.).

Ціна позову зазначена у розмірі 199132,00 грн. з посиланням на звіт про оцінку майна, виконаний ТОВ «ПОРТО-ФРАНКО ГРУП» станом на 07.05.2014, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 176 ЦПК України, оскільки не є дійсною оцінкою майна на дату подання цього позову.

П.16 постанови пленуму ВС України № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що «Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування … визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки … такий обов`язок покладається на позивача».

Таким чином позивачам слід зазначити ціну позову на момент пред`явлення позову, що повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Крім того, позивачами заявлені вимоги про накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 , розташовану в одноповерховому триквартирному будинку АДРЕСА_3 загальною площею 33,6 кв.м. та авто, яке знаходиться у власності ОСОБА_7 МАZDА 7, номерний знак НОМЕР_1 , з забороною приватним та державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вказаної квартири та вказаного авто, а також про витребування у ОСОБА_10 та ОСОБА_8 останнього законного заповіту ОСОБА_9 . Одночасно заявлено клопотання про звільнення позивачів від сплати судового збору та всіх інших витрат, пов`язаних із забезпеченням доказів і забезпеченням позову, посилаючись на ч.3 ст. 136 ЦПК України.

Разом з тим, ч. 3 ст. 177 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Вказана норма передбачає такі клопотання чи заяви у вигляді окремого документу з дотриманням вимог ЦПК України.

Так, згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Частиною 1 ст. 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Так, згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (420,40 грн.)

Всупереч вказаним положенням, позивач не надав до суду клопотання про призначення експертизи, витребування доказів, забезпечення позову, про звільнення від сплати судового збору, вимога в позовній заяві не є таким клопотанням, яке передбачене вимогами Закону, крім того, до матеріалів позовної заяви не додано жодного доказу скрутного матеріального (майнового) становища позивача, що передбачено ч.1 ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду та можливе лише за наявності обґрунтованого клопотання та доказів, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, тому позивачам необхідно надати до суду оригінали квитанцій про сплату судового збору за кожну майнову та немайнову вимогу, або докази, які підтверджують звільнення від сплати судового збору згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», або відповідне обґрунтоване клопотання про звільнення від сплати від судового збору із посиланням на докази.

При цьому, конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Також позивачам необхідно надати належним чином оформлене окремими документами клопотання про витребування доказів з дотриманням положень ст. 84 ЦПК України, належним чином оформлене клопотання щодо забезпечення позову згідно положень 151 ЦПК України та клопотання про виклик свідків, з дотриманням положень до такої заяви згідно ст. 91 ЦПК України, сплативши судовий збір та надавши докази цьому.

Вказані недоліки перешкоджають відкриттю провадження у справі і підлягають усуненню.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алєксєєва Ліана Василівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на квартиру - залишити без руху та надати позивачу 5-денний термін з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала підлягає оскарженню лише в частині сплати судового збору до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Г.Пашнєв