КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/8227/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/7337/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Березовенко Р.В., Суханової Є.М., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

25 червня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, за період з червня 2016 до червня 2021 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.01.1995 позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАГСу Мінського району м. Києва, а/з № 8 та від шлюбу є діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом дитинства 3 гр. та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказано у позові, шлюб між сторонами було розірвано 03.08.2000 р., а/з № 781, а відповідач ОСОБА_1 сплачував аліменти на обох дітей до їх повноліття, але у червні 2016 р. припинив виплати.

Тому позивач просить розглянути заяву на продовження сплати аліментів з червня 2016 р. по теперішній час, а також взяти участь у додаткових виплатах на доньку щодо сплати за навчання з вересня 2015 р. по лютий 2017 р. у сумі 23 535 грн., згідно довідки з університету про сплату.

Також позивач вказує, що з лютого 2016 р. була зарахована до лав ЗСУ і з червня 2016 р. знаходилась у зоні АТО, а також брала безпосередню участь в АТО.

При цьому вказує, що згідно довідки №1011 від 21.04.2018 р. ОСОБА_3 вступила на навчання у вересні 2015 р. до Київського національного економічного університету імені В.Гетьмана на факультет управління персоналом соціології та психології, де продовжує навчання по теперішній час. Син ОСОБА_6 , 1993 р.н., закінчує навчання і не працює за станом здоров`я, а позивач також не працює за станом здоров`я та знаходиться на обліку в центрі зайнятості.

Зі слів позивача, відповідач ОСОБА_1 працездатний, отримує дохід та пенсію, має нерухоме майно, транспортний засіб, а тому може сплачувати аліменти. Витрати на утримання дітей є для позивача значними, оскільки син є інвалідом дитинства та потребує не однієї операції та постійної підтримуючої терапії (ліки).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до 23 років - ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати у сумі 11 767,50 грн., як 50% сплачених нею за період з вересня 2015 р по лютий 2017 р. за навчання ОСОБА_3 .

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 - працездатний, отримує дохід та пенсію, має нерухоме майно та автомобіль 2018 р.в., а тому може сплачувати аліменти.

Витрати на утримання обох дітей для позивача є значними, оскільки син є інвалідом дитинства та потребує не однієї операції та постійної підтримуючої терапії (ліки), а 3 особа по справі навчається, що також підтверджується сплаченими позивачем коштами у сумі 23 535 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь 3 особи - ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до моменту 23 років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 р включно.

Також суд роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 25 червня 2018 року і до 23 років - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.01.1995 р., який зареєстровано відділом РАГСу Мінського району м. Києва, а/з №8 ( а.с. 4 ).

Від даного шлюбу є діти - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом дитинства 3 групи ( а.с. 6, 12, 14 ) та ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7 ).

При цьому 03.08.2000 шлюб між сторонами було розірвано ( а.с. 5 ) і відповідач, як зазначає ОСОБА_2 , ОСОБА_1 почав сплачував аліменти на обох дітей до їх повноліття, але у червні 2016 р. припинив виплати.

Починаючи з лютого 2016 р. позивач була зарахована до лав ЗСУ і з червня 2016 р. знаходилась у зоні АТО, а також брала безпосередню участь в АТО до лютого 2017 р.

Станом на травень 2019 р. позивач є інвалідом 3 групи у зв`язку із захистом Батьківщини ( а.с. 23 ).

У відповідності до довідки №1011 від 21.04.2018 ОСОБА_3 вступила на навчання у вересні 2015 р. до Київського національного економічного університету імені В. Гетьмана на факультет управління персоналом соціології та психології, де продовжує навчання по 30.06.2019 року ( а.с. 10 ).

Крім того, згідно довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 29 січня 2020 року, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу ОС «Магістр» денної форми навчання освітньої програми «Менеджмент організацій і адміністрування» економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4 рівня акредитації. Термін навчання з 1 вересня 2019 року по 31 травня 2021 рік. ( а.с. 127 ).

Згідно довідки Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана №69 від 13.06.2018 року, що видана ОСОБА_2 , останньою сплачено кошти у 2015-2017 роках за навчання ОСОБА_3 у загальному розмірі 23 535,00 грн. ( а.с. 11 ).

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення з приводу заявлених вимог, обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність стягнення із відповідача аліментів.

Разом з тим, відповідно до ст. 199 СК України, встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом першої інстанції, на переконання апеляційного суду, помилково визначений період стягнення аліментів, а саме не зазначено дату з якої слід стягнути аліменти, а також невірно визначено дату закінчення стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

А оскільки позов пред`явлено до суду 25 червня 2018 року, тому аліменти слід стягнути з 25 червня 2018 року.

Крім того, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 і 23 річного віку досягне ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому рішення про стягнення аліментів судом першої інстанції до ІНФОРМАЦІЯ_2 року є помилковим.

При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вірно визначив їх у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Відтак, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно прийшов до переконання, що позивачем документально підтверджено понесення додаткових витрат в розумінні положень ч. 1 ст. 185 СК України на навчання.

Таким чином, з точки зору суду другої інстанції, місцевий суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення 1/2 вартості понесених додаткових витрат на утримання доньки в розмірі 11 767,50 ( 23 535 : 2 ) грн., оскільки, батьки мають рівні права та обов`язки, зокрема, щодо утримання дітей до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При цьому, відповідачем не надано будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України, на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти у зазначеному розмірі та брати участь додаткових витратах у визначеному позивачем розмірі.

За таких обставин, суд першої інстанції на вищенаведені обставини справи уваги не звернув, і, як наслідок, помилково ухвалив рішення в частині визначення періоду стягнення аліментів, не дотримавшись положень ст.ст. 182, 198, 199 СК України, ст.ст. 81, 89, 263 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення в зазначеній частині, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування зазначених норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Відтак, рішення місцевого суду підлягає зміні відповідно до положень ч. 4 ст. 376 ЦПК України в частині періоду стягнення аліментів, який, на переконання апеляційного суду, має становити з 25 червня 2018 року до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, на підставі положень ст.ст. 198, 199 СК України, ст.ст. 5, 12, 13, 76-80 ЦПК України.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що відповідач є пенсіонером, потребує лікування та наявність кредитних зобов`язань не може бути підставою для зменшення обсягу матеріального забезпечення дитини, що продовжує навчання, оскільки зменшення розміру аліментів що стягнуто судом першої інстанції з відповідача, потягне за собою збільшення такої участі матері, що в свою чергу порушить розумний баланс обов`язку утримання доньки обома батьками, а тому з точки зору другої інстанції та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог в частині розміру стягнених аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року задовольнити частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, в частині періоду стягнення аліментів змінити та викласти другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 ( і.к. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 25 червня 2018 року до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Р.В. Березовенко

Є.М. Суханова