Справа № 148/511/20
Провадження № 22-ц/801/1115/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
УХВАЛА

23 липня 2020 рокуСправа № 148/511/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

особа, яка не приймала участі у справі: ОСОБА_3

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2020 року, ухвалене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Тульчинського районного суду Вінницької області Саламахи О.В., дата складення повного тексту рішення невідома,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2020 року заяву задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців.

Встановлено наступний захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покладено на нього обов`язки з усунення перешкод у користуванні майном, а саме:

- надано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вільний та безперешкодний доступ і безперешкодне користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , а також меблями та іншими речами, що знаходяться у даному будинку, строком на шість місяців;

- заборонено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поселяти до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , третіх осіб, строком на шість місяців.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині надання їй безперешкодного володіння будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , меблями та іншими речами, що у ньому знаходяться, та заборони ОСОБА_2 розпоряджатися вказаним майном без згоди ОСОБА_1 , - відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка не приймала участі у справі ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_3 мотивована тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2020 року видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким заборонено останньому, поселяти до будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , третіх осіб, строком на шість місяців. Вважає, що вказаним рішенням порушено її права на проживання та користування будинком, дозвіл на що їй надано ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечила аргументи особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_3 викладені в апеляційній скарзі вказавши, що судом першої інстанції вірно визначено характер спірних правовідносин та вірно встановлено факт домашнього насильства на основі належних і допустимих доказів, показань свідків та заінтересованої особи.

Разом з тим, до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_3 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша та друга статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частин 1, 2 статті 55, пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України є складовою права кожної особи на звернення до суду.

Згідно статті 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Тобто, особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб.

Проте цивільний процесуальний закон не конкретизує, хто ж саме є такі особи, яким чином суди повинні з`ясувати належність інших осіб до суб`єктів апеляційного оскарження.

З правового аналізу, вбачається, що стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом із тим, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постановою Вінницького апеляційного суду від 23 липня 2020 року скасовано рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2020 року в частині заборони ОСОБА_2 поселяти до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , третіх осіб та в задоволенні цієї вимоги відмовлено. Саме цієї вимоги стосувались доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_3 про ймовірне порушення її прав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення у вказаній його частині, відпали ймовірні обмеження прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків апелянта, що стали підставою для звернення до суду з апеляційною скаргою.

Крім того, ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено главою 13 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч. 1,2 ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено виключний перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких ОСОБА_3 не числиться за жодним з них, а отже відносно останньої не може бути виданий обмежувальний припис з встановленням тимчасового обмеження її прав та покладенням обов`язків визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, ОСОБА_3 не є особою, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 362, ст. ст. 381, 389 - 390 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2020 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк