КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Чобіток А.О., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», подану від його імені та в його інтересах представником ОСОБА_1 , яка діє на підставі довіреності, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ТОВ «Нью Файненс Сервіс» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просило: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 916 грн. 70 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 17.09.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Z19.232.70861, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 19 000 грн. 00 коп. зі сплатою 1,99 % річних та зобов`язався здійснювати погашення кредитних коштів та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів.

Однак, незважаючи на повне виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 29.04.2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит та нараховані проценти і комісію на загальну суму 16 916 грн. 70 коп.

Разом з тим, 29.04.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та Банком було укладено договір факторингу № 29/04-1, за умовами якого банк відступив ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» з 29.04.2016 року право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Також, 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено Договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що станом на дату відступлення права вимоги - 28.02.2017 року сума боргу відповідача за кредитним договором становила 16 916 грн. 70 коп., позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.03.2020 року відмовлено (а.с. 81-87).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовом задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю, адже в матеріалах справи наявні відповідні меморіальні ордери, виписка по рахунку та довідка-розрахунок кредитної заборгованості, які підтверджують заборгованість відповідача за кредитним договором від 17.09.2014 року (а.с. 93-100).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.05.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 109-111).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.05.2020 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.09.2014 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», яке в подальшому змінило найменування на акціонерне товариство «Ідея Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Z 19.232.70861, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 19000 грн. 00 коп., зі сплатою 1,99 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів (п.п. 1.1, 1.3 кредитного договору ).

Пунктом 3.1.3 вказаного Договору встановлено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості і комісії достроково на вимогу Банку у випадках, передбачених п. 4.2.4 цього Договору.

При цьому, у відповідності до п. 5.2 вказаного кредитного договору, цей Договір вступає в силу з дня його підписання Сторонами та діє до 17.03.2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором.

Разом з тим, 29.04.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та Банком укладено договір факторингу №29/04-1, за умовами якого Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) ТОВ «ФК «Рантьє» з 29.04.2016 року, а ТОВ «ФК «Рантьє» відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства набув право грошової вимоги за вищевказаним Кредитним договором.

Також, 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс», був укладений Договір факторингу 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №Z19.232.70861 від 17.09.2014року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що у зв`язку з невиконанням з боку відповідача договірних зобов`язань, останній має заборгованість за кредитним договором №Z19.232.70861від 17.09.2014 року у розмірі 16916 грн. 70 коп.

Так,відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, в силу вимог ст. 599 ЦК України, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, що відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Так, обґрунтовуючи наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 916 грн. 70 коп., позивач посилався на виписку по рахунку № НОМЕР_1 та довідку-розрахунок кредитної заборгованості.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 23.07.2018 року та постановою Верховного Суду від 30.09.2019 року, задоволено позов ОСОБА_2 до ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє», треті особи: Білоцерківський міський відділ ДВС ГТУЮ у Київській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 29.09.2016 року за № 1093 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 6928 грн. 04 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 9988 грн. 66 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями; 1300 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису, а загалом 18216 грн. 70 коп. для задоволення вимог ТОВ «ФК «Рантьє» за кредитним договором від 17.09.2014 року.

Крім того,як вбачається, Апеляційним судом Київської області у своїй постанові від 23.07.2018 року було встановлено та враховано надані позивачем квитанції, як докази на підтвердження факту погашення нимзаборгованості за кредитним договором та необґрунтованості суми, яку вказує ТОВ ФК «Рантьє» у своїх розрахунках.

Згідно з вказаними квитанціями від 04.11.2014 року, 01.12.2014 року, 02.05.2015 року, 09.01.2015 року, 08.05.2015 року та 16.06.2015 року відповідачем було сплачено в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором від 17.09.2014 року у загальному розмірі 19 140 грн. 00 коп., де отримувачем був ПАТ «Ідея Банк».

У свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановивши факт погашення позивачем заборгованості за кредитним договором ще у 2015 році, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем того, що станом на 29.04.2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у загальному розмірі 16 916 грн. 70 коп., який складається з: 6 928 грн. 04 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 9 988 грн. 66 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями.

При цьому, враховуючи встановлені обставини справи, а також відсутність інших належних та допустимих доказів, наявні в матеріалах справи виписка по рахунку та розрахунок заборгованості, які складені позивачем та на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог, не можуть слугувати належним доказом наявності у відповідача заборгованості перед ним.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Крім того, з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», подану від його імені та в його інтересах представником ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді А.О. Чобіток

Г.В. Крижанівська