Справа № 154/77/20 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/676/20 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 березня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2008 між АТ «Індустріально-експортний банк» (у січні 2011 року перейменоване на ПАТ «Креді Агріколь Банк», а у грудні 2018 року перейменоване на АТ «Креді Агріколь Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 618/7200618, за яким банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 20 000 доларів США зі сплатою 12,8 % річних, на умовах, визначених цим договором. Строк користування кредитом - з 03.06.2008 по 02.06.2018.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором, банк звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.06.2011 позов задоволено, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 618/7200618 від 03.06.2008 в розмірі 166436,36 грн., судовий збір в розмірі 1664,36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., всього на загальну суму 168 220, 72 грн. Вказане судове рішення не оскаржувалось і 04.07.2011 судом видано виконавчий лист № 2-503/11 про стягнення із ОСОБА_1 на корись ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості у розмірі 168 220,72 грн.

Володимир-Волинським МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області 12.12.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53223950, у зв`язку з фактичним виконанням боржником свого зобов`язання. Згідно з вказаною постановою заборгованість перераховувалась стягувачу відповідно до платіжних доручень № 1542 від 07.04.2017 у сумі 268, 77 грн., та № 7319 від 10.12.2019 у сумі 167 951, 95 грн.

Позивач вказує, що має право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення до 11.12.2019.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь: 14 938, 58 грн. - 3 % річних, нарахованих за період з 24.12.2016 по 11.12.2019 за невиконання грошового зобов`язання; 48 884, 50 грн. інфляційних витрат за цей же період, а всього 63 823, 08 грн., а також 1 921 грн. сплаченого судового збору.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.03.2020 позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» 14 938 грн. 58 коп. - 3 % річних, нарахованих за період з 24.12.2016 по 11.12.2019 за невиконання грошового зобов`язання, а також 48 884 грн. 50 коп. інфляційних витрат за період з 24.12.2016 по 11.12.2019, а всього 63 823 грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» 1 921 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволені позову.

Вказує, що з метою погашення заборгованості 12.08.2013 у виконавчому провадженні № 53223950 на прилюдних торгах була проведена реалізація належної йому трьохкімнатної квартири. Отримані від реалізації грошові кошти в сумі 184 811, 25 грн. були сплачені покупцем ОСОБА_2 та цього ж дня перераховані ПАТ «Креді Агріколь Банк» на погашення заборгованості перед банком в сумі 167 951, 95 коп.

Станом на 12.08.2013 у нього заборгованості перед банком не існувало, оскільки вона була у повній сумі покрита коштами, отриманими від реалізації квартири. 10.04.2017 ОСОБА_1 оплатив решту боргу в сумі 268, 77 грн., відтак постановою державного виконавця від 08.06.2017 виконавче провадження було закінчено.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 11.06.2014 прилюдні торги з реалізації майна визнано недійсними, однак не були застосовані наслідки недійсності правочину, тому Банк довгий час не повертав кошти учаснику прилюдних торгів покупцю ОСОБА_2 та повернув їх лише 31.10.2019 платіжним дорученням № 871479 на виконання рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення коштів.

Тому відповідач вважає, що позивач безпідставно нарахував 3 % річних та інфляційні втрати за період з 24.12.2016 по 11.12.2019 на загальну суму 63 823, 08 грн., оскільки його кредиторської заборгованості перед банком станом на 24.12.2016 не існувало до 31.10.2019, тобто, до моменту повернення позивачем коштів ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не позбавляє останнього права на тримання сум, передбачених частиною 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (63 823,08 грн.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 20.07.2020, дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2008 між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 618/7200618.

У відповідності до п.1.2 Статуту АТ «Креді Агріколь Банк» у січні 2011 року АТ «Індустріально-експортний банк» змінив своє найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк», а у грудні 2018 року його було перейменовано на АТ «Креді Агріколь Банк». Цим же пунктом визначено, що позивач АТ «Креді Агріколь Банк» є правонаступником АТ «Індустріально-експортний банк» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» за усіма їх правами та зобов`язаннями.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 618/7200618 від 03.06.2008, банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 20 000 доларів США зі сплатою 12,8% річних, на умовах, визначених цим Договором. Строк користування кредитом - з 03.06.2008 по 02.06.2018. Позичальник зобов`язався повертати кредит банку щомісячно до 22 числа кожного місяця, згідно Графіку погашення заборгованості за кредитним договором. Повернення кредиту повинно було здійснюватись у валюті кредиту.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором № 618/7200618 від 03.06.2008 банк звернувся з позовною заявою до Володимир-Волинського міського суду Волинської області про стягнення заборгованості з відповідача.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.06.2011 у справі № 2/0301/503/11 позов банку до ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на корись ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 618/7200618 від 03.06.2008 в сумі 166 436, 36 грн., судовий збір в розмірі 1 664, 36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Згідно з приписами ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

На підставі ч.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання, стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відтак, на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.06.2011, яке набрало законної сили 17.06.2011, у ОСОБА_1 виникло зобов`язання перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» сплатити на користь останнього суму у загальному розмірі 168 220,72 грн. (боргове зобов`язання).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2019 заступником начальника Володимир-Волинського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53223950, оскільки боржником ОСОБА_1 виконавчий документ виконано фактично відповідно до платіжних доручень. Згідно з цією постановою заборгованість за кредитним договором в сумі 166 436, 36 грн., судовий збір в розмірі 1 664, 36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. перераховано стягувачу відповідно до платіжного доручення № 1542 від 07.04.2017 у сумі 268, 77 грн., та платіжного доручення № 7319 від 10.12.2019 у сумі 167 951, 95 грн., причому ця сума зарахована банком 11.12.2019.

Отже, своє зобов`язання за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.06.2011 у справі № 2/0301/503/11 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 618/7200618 від 03.06.2008 року в загальному розмірі 168 220, 72 грн., відповідач виконав 11.12.2019 року.

Згідно з поданим банком розрахунком, розмір 3 % річних становить 14 938, 58 грн. (за період з 24 грудня 2016 року по 11 грудня 2019 року), а інфляційні втрати за цей самий період - 48 884, 50 грн., всього 63 823, 08 грн.

Встановивши наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 прострочив виконання свого зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості, стягнутої з нього на підставі рішення суду, а тому обґрунтовано задовольнив вимоги банку про стягнення 3% річних та індексу інфляції, які банк просив стягнути не з часу прострочення, а за останні три роки.

Аргументи відповідача про відсутність підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат з листопада 2016 року апеляційний суд відхиляє у зв`язку з таким.

На виконання рішення Володимир-Волинським міським судом Волинської області 04.07.2011 видано виконавчий лист № 2-503/11 про стягнення з ОСОБА_1 на корись ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором № 618/7200618 від 03.06.2008 в сумі 166 436,36 грн., судовий збір в розмірі 1 664,36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., який пред`явлено до примусового виконання до Володимир-Волинського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

У зв`язку із невиконанням вказаного судового рішення у добровільному порядку 12.08.2013 відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_1 , - належної йому трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Переможцем торгів став ОСОБА_2 , який сплатив 217 425 грн. за придбане майно.

Внаслідок реалізації майна боржника в рахунок погашення заборгованості у виконавчому провадженні № 53223950 за виконавчим листом № 2-503/11, виданим Володимир-Волинським міським судом Волинської області 04.07.2011, стягувачу 12.08.2013 надійшло 167 951,95 грн.

При цьому, з урахуванням коштів, що надійшли від реалізації майна боржника залишок боргу відповідача за виконавчим листом після 12.08.2013 складав 268,77 грн.

В подальшому, рішенням Володимир-Волинського міського суду від 11.06.2014, у цивільній справі № 154/330/14-ц за позовом ОСОБА_1 визнано недійсними прилюдні торги з реалізації майна (квартири ОСОБА_1 ), які відбулись 12.08.2013, а також визнано недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру, оформлене на переможця торгів ОСОБА_2 .

Додатковим рішенням Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 23.06.2014 у цій же справі скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на реалізовану квартиру.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2014, а також Постановою Верховного Суду України від 02.09.2015 рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11.06.2014 та додаткове рішення Володимир-Волинського міського суду від 23.06.2014 залишено в силі.

У зв`язку із визнанням прилюдних торгів з реалізації трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , недійсними за позовною заявою ОСОБА_1 , останньому повернуто у власність квартиру ще у 2014 році, тобто, виконання зобов`язання боржником не відбулося

Саме тому і продовжено подальше примусове виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, яка була погашена в повному розмірі 11.12.2019.

З часу визнання прилюдних торгів недійсними та повернення у власність ОСОБА_1 квартири, останній зобов`язаний був сплатити заборгованість, стягнуту з нього на підставі рішення суду, а всі подальші правовідносини між Банком та переможцем прилюдних торгів ОСОБА_2 з приводу повернення одержаних за недійсним правочином коштів, не мають жодного відношення до відповідача ОСОБА_1 та не звільняли його від виконання рішення суду.

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового, а тому, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 березня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: