ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5395/20 Справа № 204/7523/19 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суд м.Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року та на додаткове рішенням Красногвардійського районного суд м.Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року

у цивільній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 17 вересня 2019 року між сторонами у справі укладено договір підряду, за умовами якого відповідач доручив, а позивач зобов`язався виконати роботи згідно коштрису, щодо виготовлення та встановлення паркану та воріт. Згідно п.3.1 даного договору, до початку виконання робіт замовник вносить підряднику авансовий платіж не менше 70% від повної вартості замовлення. Останній повний розрахунок проводиться за день/в день початку проведення робіт перед виїздом бригади на місце виконання робіт, перед прийняттям художніх робіт, перед доставкою матеріалів 100 % оплата (п.3.2). Відповідачем на виконання умов договору, було сплачено аванс у розмірі 45 000 грн., зокрема 17 вересня 2019 року - 20 000 грн., 02 жовтня 2019 року - 25 000 грн. В той же час, загальна сума виконаних робіт позивачем становить 99 600 грн., таким чином відповідачем порушено умови договору та не здійснено оплату виконаних робіт в розмірі 54 600 грн.

За допомогою переписки у мережі Viber сторони погодили, який саме паркан необхідно виготовити та встановити відповідачу. Окрім того, 02 жовтня 2019 року бригада робітників позивача, яких допустила до виконання робіт відповідач, виконала роботу у вигляді бетонного вимощення. 03 жовтня 2019 року та 07 жовтня 2019 року відповідач не допустила бригаду робітників позивача до виконання робіт не пояснюючи причин такої поведінки. 07 жовтня 2019 року позивач через мережу Viber повідомила відповідача, що внаслідок порушення умов договору та згідно п.3.7 договору, готові деталі конструкцій, виготовлені позивачем, загальна вартість яких складає 86 000 грн. передаються підряднику на платне зберігання (п.3.8). У зв`язку із не допуском позивача до місця виконання робіт, що є порушенням п.1.4 договору, вона також понесла витрати у вигляді виїзду на місце виконання робіт (2 рази по 1 600 грн.) - 3 200 грн. Таким чином, через порушення відповідачем умов договору, виникла заборгованість перед позивачем у сумі 99 080 грн., яка складається із: 54 600 грн. - основний борг, 3 200 - витрати позивача, 41 280 грн. - за зберігання готових матеріалів (3% проценти від загальної вартості замовлення на добу).

На підставі вищезазначеного, просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором підряду у сумі 99 080 грн., та судові витрати по справі.

Рішенням Красногвардійського районного суд м.Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що на час направлення замовником претензії, яка містила повідомлення про відмову від договору, роботи за договором були виконані частково, а саме виконано роботи з заливки бетонної відмостки навколо будинку замовника, площею 20 м2. Враховуючи понесені підрядником витрати у вигляді виїзду на місце виконання робіт та фактично отримані кошти в якості авансу, розмір яких перевищує суму коштів, пропорційно виконаній роботі, та мають бути поверненні замовнику, про що відповідної вимоги не було заявлено, суд вважав необґрунтованим заявлений позов.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суд м.Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 250 грн.

Додаткове рішення суду мотивовано тим, що при ухваленні указаного судового рішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції не вирішувалось, та враховуючи, що ОСОБА_3 надавалася правнича допомога адвокатом Савко В.В. на підставі укладеного договору №1912 від 19 грудня 2019 року, вартість якої було сплачено у розмірі 5 500,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №1912 від 19 грудня 2019 року, наявні підстави для стягнення дійсно понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 4 250 грн.

В апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при вирішенні спору судом першої інстанції неправильно застосовано положення статті 850 ЦК України, оскільки позивачем із розрахунку було виключено не проведені роботи, отже висновки суду про відмову у задоволенні позову є безпідставними.

В апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що вирішення питання про відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає обставинам справи, критеріям розумності та співмірності.

09 червня 2020 року ОСОБА_3 подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну, скаргу, який мотивувала тим, що суд першої інстанції вірно зазначив у своєму рішенні, що замовник фактом надіслання письмової претензії відповідного змісту, скористався свої правом відмовитися від виконання договору з 12 жовтня 2019 року. Отже, будь-які претензії позивача у подальшому щодо начебто виконаних робіт є безпідставними. Належних та допустимих доказів щодо збитків, понесених апелянтом суду не надавалось. А до фактично виконаних робіт у відповідача багато питань, вирішення яких вийшло за рамки цього спору та розглядаються в іншому судовому процесі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2019 року між ФОП ОСОБА_1 (підрядник) та ОСОБА_3 (замовник) було укладено договір підряду, відповідно до умов якого, замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи згідно кошторису. Орієнтовний строк виконання робіт 31 грудня 2019 року (а.с.10).

Пунктом 2.2. Договору, сторони визначили, що приймання робіт здійснюється на підставі акту виконаних робіт.

Згідно п.п.3.1., 3.2. Договору, до початку виконання робіт замовник вносить підряднику авансовий платіж не менше 70% від повної вартості замовлення. Останній повний розрахунок проводиться за день/в день початку проведення робіт перед виїздом бригади на місце виконання робіт, перед прийняттям художніх робіт, перед доставкою матеріалів 100 % оплата.

Згідно п.3.4., сторони дійшли згоди, що відмова від проведення робіт можлива не менш ніж за один робочий день до погодженої дати робіт за згодою сторін. Відмова від виконання робіт в день виконання робіт, по прибуттю бригади на місце та у випадку перешкод у виконанні, розцінюються як зрив проведення робіт. Проведення робіт переноситься та проводиться з урахуванням вартості додаткової транспортної витрати по прейскуранту. Також п.3.4. договору сторони погодили, що до вартості замовлення по акції не входить, крім іншого транспортна витрата, додаткові витрати та витрати, що не включені до кошторису замовлення - погоджуються та оплачуються додатково.

Згідно п.3.5. Договору, про вартість додаткових робіт можливо дізнатися у менеджера перед їх виконанням. Виконання додаткових робіт проводиться після 100% оплати, про що ставиться відповідна відмітка у договорі.

Відповідно до п.3.7. Договору, у випадку відмови замовника, з будь-яких причин від проведення установчих робіт готові матеріали замовлення відправляються на зберігання згідно п.3.8. Договору.

Згідно п.3.8. Договору, Вартість зберігання складає 3% від загальної вартості замовлення на добу. Оплата за зберігання проводиться по предоплаті. У випадку неоплати замовником послуг з зберігання або затримкою з оплатою більш ніж на місяць, за спливом зазначеного строку замовлення підлягає утилізації, про що складається відповідний акт.

Умовами п.4.4. Договору передбачено, що виконавець має право не приступати до виконання робіт без 100% оплати по договору.

Відповідно до кошторису, який є додатком №1 до Договору, сторони дійшли згоди щодо наступного переліку та вартості робіт: 1) Виготовлення деталей воріт (з калиткою); 1а) на воротах 3 засови, 1б) засов на калитці; 1в) засов на калитці погодити; 2) Бетонна стяжка; 3) Відмостка бетонна навколо будинку 20м2; 4)Виготовлення деталей європаркану; 5) Виготовлення стовбів у кількості 8 шт.; 6) Демонтаж паркану замовника; 7) Встановлення 3 додаткових стовбів; 8) Зібрання 2,5 секцій європаркану з матеріалів замовника; 9) виготовлення деталей навісу; - загальною вартістю робіт в 106 700 грн., в рахунок яких замовником було сплачено аванс в розмірі 20 000 грн., залишок - 86 700 грн. (а.с.11).

В зазначеному кошторисі сторони погодили, що оплата буде здійснена протягом 6 місяців з моменту підписання договору.

Також у додатку №5 до Договору, сторони погодили прейскурант послуг та додаткових робіт, не включених до кошторису, зокрема їх вартість (а.с.35).

Судом встановлено, що 02 жовтня 2019 року замовником було додатково сплачено підряднику 25 000 грн. в рахунок авансу за договором.

Згідно Акту виконаних робіт від 02 жовтня 2019 року, бригадою підрядника були виконані роботи з заливки бетонної відмостки навколо будинку Замовника, площею 20м2, згідно підпису відповідача, зазначені роботи нею прийняті та претензії відсутні (а.с.28).

12 жовтня 2019 року замовником було направлено підряднику лист-претензію, відповідно до змісту якого, ОСОБА_3 відмовляється від договору та прохає повернути сплачені нею у якості авансу кошти, у розмірі 45 000 грн. (а.с.65).

Листом від 25 жовтня 2019 року підрядником надано відповідь, за змістом якої останній заперечує обставини викладені в претензії, зазначає про порушення умов договору саме замовником, та вказує на необхідність сплати боргу за надані послуги, здійснені роботі, виготовлені матеріали та сплати решти вартості договору та вартості зберігання матеріалів (а.с.67).

Вважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сторони уклали договір побутового підряду.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно статей 875, 877 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

У відповідності до статті 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549,551,611 ЦК України).

Судом встановлено, що 02 жовтня 2019 року позивач розпочав виконання робіт за договором підряду, про що свідчить відповідний акт виконаних робіт.

Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.

Спірні правовідносини сторін урегульовані як нормами ЦК України так і Законом України «Про захист прав споживачів».

Правовий аналіз положень статті 849 ЦК України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої, третьої та четвертої статті 849 ЦК України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Частина третя статті 849 ЦК України надає право замовнику, у разі якщо під час вико нання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, призначити підрядникові строк для усунення недоліків. І лише в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Доказування очевидності невиконання належним чином роботи за підрядним договором покладається на замовника.

Разом з цим, частина 2 вказаної статті надає замовнику право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Частиною четвертою статті 849 ЦК України замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, з можливістю виплати замовником підряднику плати за виконану роботу з відшкодуванням збитків підряднику, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Зміст надісланої 12 жовтня 2019 року відповідачем на адресу позивача (замовника) претензії-вимоги не містить вказівки про розірвання договору підряду. Замовник просила підрядника вважати договір підряду недійсним, та повернути сплачені нею за договором кошти у сумі 45 000 грн. або передати матеріали, які були придбані за ці кошти.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що замовник фактом надіслання претензії відповідного вище змісту, скористався своїм правом відмовитися від подальшого виконання робіт за договором підряду з 12 жовтня 2019 року, що свідчить про безпідставність заявлених з боку позивача виконання своїх зобов`язаннь за договором перед відповідачем.

Висновок суду першої інстанції про те, що за відсутності підстав для задоволення основної вимоги про стягнення коштів за виготовлені деталі, вимога про стягення боргу за їх зберігання, як похідна також не підлягає задоволенню, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість розірвання договору у будь-який момент, не грунтуються на вимогах закону.

Твердження про те, що позивачем із розрахунку було виключено не проведені роботи, тоді як придбані будівельні матеріали, та виконані ним роботи перевищують суму сплачених коштів на виконання договору, спростовані висновками суду першої інстанції, яким встановлено недоведеність факту придбання матеріалів та виконання робіт матеріалами, у зв`язку із чим немає підстав для покладення на ОСОБА_3 відповідальності з повернення коштів.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування положень статті 850 ЦК України, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, як такі, що не спростовані належними доказами у розумінні вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, оскільки були предметом розгляду у суді першої інстанції, отримали належну правову оцінку, та повторного правового аналізу не потребують.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність додаткового рішення суду обставинам справи, критеріям розумності та співмірності є безпідставними, оскількина підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, ОСОБА_3 надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 19 грудня 2019 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18 березня 2010 року, детальний опис виконаних робіт від 24 грудня 2019 року, квитанція до прибуткового касового ордера від 19 грудня 2019 року (а.с. 87-91).

Позивач у суді першої інстанції заперечень щодо відшкодування заявлених позивачем витрат на правову допомогу чи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надала.

З огляду на викладене, враховуючи що відповідач довела надання їй адвокатом Савко В.В. зазначених послуг у суді першої інстанції у заявленому розмірі, витрати на правничу допомогу мають бути відшкодовані відповідачеві позивачем повністю.

За таких обставин, доводи, вказані в апеляційних скаргах, не ґрунтуються на нормах права та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення та додаткового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені скаржником у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суд м.Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суд м.Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида