Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/2823/18
Провадження № 2/209/19/20
РІШЕННЯ

іменем України

"08" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

за участю представника позивача (адвоката) Серебрякова Е.С.

представника відповідача ОСОБА_1 (адвоката) Монатко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про встановлення нікчемності правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому просить встановити нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 30 березня 2016 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 119, та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 18 липня 2016 року між продавцем ОСОБА_3 , та нею, ОСОБА_2 , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 18 липня 2016 року між продавцем ОСОБА_3 , та нею, ОСОБА_2 , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883, шляхом стягнення з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на її, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , користь суми в розмірі 25300,00 грн. (двадцять п`ять тисяч триста гривень 00 коп.); застосувати наслідки недійсності правочинів: договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 29 квітня 2014 року між продавцем ОСОБА_1 та покупцем

ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1-872, договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 30 березня 2016 року між продавцем

ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №119, шляхом стягнення в солідарному порядку з

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на її, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , користь суму в розмірі 184690,00 грн, (сто вісімдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто гривень 00 коп.)

В обґрунтування свого позову вказала, що 18 липня 2016 року між нею, ОСОБА_2 (Покупцем) та ОСОБА_3 ( Продавцем ), був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-883. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 (Відповідач) зобов`язалась передати їй у власність вищевказану квартиру, а вона, в свою чергу, зобов`язалась прийняти майно і сплатити обговорену грошову суму Відповідачу за придбану квартиру. Вони (сторони) належним чином виконали всі умови договору. Вона сплатила Відповідачу ОСОБА_3 за придбання у неї квартири суму в розмірі 25300,00 грн. (двадцять п`ять тисяч триста гривень 00 коп.). Вонатривалий час користувалась даною квартирою, зробила в ній ремонт, сплачувала рахунки за комунальні послуги. Однак, в листопаді 2017 року вона дізналась про те, що даний договір є недійсним, у зв`язку із визнанням недійсним договору купівлі-продажу вказаної квартири, укладеного 29 квітня 2014 року між Відповідачами

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , попередніми власниками цієї квартири. Виявилось, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер попередній до Відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 власник спірної квартири ОСОБА_6 . Його мати ОСОБА_7 подала до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом. На підставі цієї заяви було заведено спадкову справу. Спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті її сина, і саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 вона є фактичним власником майна. Мати спадкодавця ОСОБА_7 є спадкоємцем першої черги та мала право на успадкування спірної квартири. Однак, успадкувати квартиру свого покійного сина вона одразу не змогла, так як квартира незаконно була привласнена Відповідачем ОСОБА_1 на підставі ухвали Заводського суду м. Дніпродзержинська від 28.02.2014р., яка була скасована рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2014 р. у справі № 208/1317/14. При цьому, в період позгляду апеляційної скарги на вказане рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Відповідач ОСОБА_1 , знаючи про незаконність свого володіння спірною квартирою, продав її Відповідачу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2014 р.. реєстр. № 1-872. 28 квітня 2017 до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_7 була подана позовна заява до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , до неї, ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора,

про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності в порядку спадкування за законом, захист права власності шляхом витребування квартири з чужого незаконного володіння та виселення. В даному позові ОСОБА_7 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 29 квітня 2014 року між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, реєстр. № 1-872, та визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_6 право власності на дану квартиру, витребувати квартиру від неї, ОСОБА_2 , та повернути її у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_7 з реєстрацію за нею права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виселити з квартири її, ОСОБА_2 . В свою чергу, ОСОБА_4 , незважаючи на свою обізнаність щодо незаконності

володіння ним квартирою та наявного судового спору, що підтверджується матеріалами цивільної справи № 209/5031/14-п. до яких відносяться зустрічний позов ОСОБА_4 від 18.08.2015 р., передав квартиру у власність Відповідачу ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г. реєстр. № 119. В подальшому Відповідач ОСОБА_3 продала цю квартиру їй на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2016р., посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., реєстр. № 3-883. 20 вересня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська ухвалив рішення у справі № 209/5031/14-ц, яким частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_7 , визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., укладений 29 квітня 2014 року між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_4 ,

посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., реєстр. № 1-872. Також, суд вирішив витребувати від неї, ОСОБА_2 та повернути квартиру у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_7 , з реєстрацією за нею права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 суд відмовив. У зв`язку з тим, що законним власником спірної квартири є ОСОБА_7 , яка успадкувала її після смерті свого сина, а тому саме вона мала та має право на розпорядження спірною квартирою. Як вбачається із договорів купівлі-продажу ОСОБА_7 не була продавцем спірної квартири, а звідси вбачається, що її воля на вчинення таких правочинів була відсутня. Як зазначалося, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., укладений 29 квітня 2014 року між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С.,

реєстр. № 1-872, визнаний недійсним на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2017 р. у справі 209/5031/14-ц. Таким чином, Відповідач ОСОБА_3 зобов`язана повернути їй грошові кошти в сумі 25300,00 грн., які вона отримала за договором купівлі-продажу від 18.07.2016 р., посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., реєстр. № 3-883. На підставі викладеного вважає, шо у зв`язку з неправомірними діями Відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо укладення недійсних договорів купівлі-продажу квартири їй спричинені збитки, шо полягають у втраті доходу, який би вона могла реально отримати, якби договори купівлі-продажу квартири були дійсними. Так, Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знали про наявність судового спору щодо квартири, про існування спадкоємця, але уклали між собою договір купівлі-продажу квартири, тим самим Відповідач ОСОБА_1 незаконно

розпорядився спірною квартирою, а ОСОБА_4 незаконно став власником квартири та в подальшому продав її Відповідачу ОСОБА_3 . Укладення таких недійсних договорів стали наслідком витребування в неї квартири зі сторони власника, також визнання договору купівлі-продажу, за яким вона придбала квартиру, недійсним, що спричиняє їй фінансові втрати. Вважає, що датою спричинення їй збитків є дата набрання законної сили рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2017 р. у справі № 209/5031/14-ц, а саме 28 листопада 2017 року. На цю дату ринкова вартість 1 (одного) кв.м, житлової квартири на лівому березі м.Кам`янське становила 3650,00 грн. Таким чином, сума доходу, яку вона могла отримати (упущена вигода) при продажі своєї квартири станом на 28.11.2017 р. становить 184690,00 грн. (3650,00 грн. х 56.6 кв.м. загальної площі квартири). За таких обставин вбачається, що у випадку укладення Відповідачами дійсних договорів, вона б могла отримати дохід від продажу своєї квартири. Тому вважає, що збитки в сумі 184690,00 грн. необхідно стягнути солідарно з Відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на її користь. Взагалі вона звертає увагу, що вона є добросовісним набувачем, не знала та не могла знати про те, що в період придбання неї вищевказаної квартири ОСОБА_7 була спадкоємцем першої черги спірної квартири після свого померлого сина. Звідси вважає, що вона має право на застосування наслідків недійсності вище зазначених правочинів шляхом повернення їй грошових коштів, сплачених нею за придбання спірної квартири, а також відшкодування збитків. Тому, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Решетник Т.О. від 28 жовтня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання у порядку загального позовного провадження.(а.с.55)

13 листопада 2018 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Монатко Д.С. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернулася із позовом про застосування наслідків недійсності правочину, а саме: договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 29.04.2014 року між відповідачем ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_4 . Просить суд стягнути грошові кошти в сумі 25300,00 грн., та збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 184690,00 грн. Як випливає із позову, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.09.2017 року в справі № 209/5031/14-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 29.04.2014 року між відповідачем ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_4 . На підставі цього договору, відповідач ОСОБА_4 , 30.03.2016 року уклав договір купівлі-продажу квартири з відповідачем ОСОБА_3 , яка в свою чергу, 18.07.2016 року уклала договір купівлі-продажу квартири з позивачем ОСОБА_2 . Таким чином, можна зробити висновок, що стороною договору купівлі-продажу квартири за яким позивач сплатила грошові кошти в сумі 25300,00 грн., є відповідач ОСОБА_3 . Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсними або про встановлення нікчемності договорів купівлі-продажу укладених після недійсного правочину не можуть бути задоволені, як такі, що не є способом захисту цивільного права. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідачів збитків позивач зазначив, що в результаті протиправної поведінки відповідача ОСОБА_1 , позивачу заподіяні ці збитки, а саме: упущена вигода, тобто за звичайних умов, на думку позивача, вона могла продати спірну квартиру за ціною, що складає 184690,00 грн. (упущена вигода). Однак, сторона відповідача з цим не погоджується, виходячи із наступного. Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків. протиправність поведінки заподіювана збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Виходячи з викладеного, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Наголошує на тому, що позивач жодним чином не вказує на обставини та докази, які б свідчили про те, що позивач мала намір реалізувати спірну квартиру за ціною, яку вимагає стягнути з відповідача в якості упущеної вигоди але через недійсність правочину втратила таку можливість. Отже, доказ у вигляді висновку експерта про ринкову вартість спірної квартири є неналежним доказом по справі, адже не містить інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, можна зробити висновок про те, що упущена вигода заявлена позивачем, не є такою, а є абстрактними збитками, тобто її наявність не доведена, а також відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок із діями відповідача. Просить в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 відмовити в позові в повному обсязі.(а.с.76-78)

В зв`язку із закінченням повноважень судді Решетник Т.О., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.11.2018 року зазначена цивільна справа була передана для розгляду судді Лобарчук О.О. (а.с.84)

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Лобарчук О.О. від 20.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про встановлення нікчемності правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів - прийнято до провадження. Призначено до підготовчого судового засідання.(а.с.86)

22 листопада 2018 року відповідачем ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження по справі №209/2823/18 Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.(а.с.87)

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.03.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто апелянту. Справу повернуто до суду першої інстанції.(а.с.97)

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Лобарчук О.О. від 25.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про встановлення нікчемності правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів - прийнято до провадження. Призначено до підготовчого судового засідання.(а.с.100)

04 липня 2019 року позивач ОСОБА_2 надала до суду відповідь на відзив в якій просить суд заперечення, викладені Відповідачем у відзиві на позовну заяву, визнати безпідставними

та не враховувати при ухваленні судового рішення.(а.с.123)

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2019 року закрите підготовче судового засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.(а.с.125)

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги , послався на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що сума 184690 грн. - це сума упущеної вигоди, бо позивач могла продати квартиру та отримати дохід, але цього не сталося за вини відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які незаконним шляхом привласнили квартиру, а потім продали її добросовісним покупцям. Просить встановити нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 30 березня 2016 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 119, та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 18 липня 2016 року між продавцем ОСОБА_3 , та позивачем ОСОБА_2 , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 18 липня 2016 року між продавцем ОСОБА_3 , та позичем ОСОБА_2 , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883, шляхом стягнення з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суми в розмірі 25300,00 грн. (двадцять п`ять тисяч триста гривень 00 коп.); застосувати наслідки недійсності правочинів: договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 29 квітня 2014 року між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1-872, договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 30 березня 2016 року між продавцем

ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №119, шляхом стягнення в солідарному порядку з

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь позивача ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму в розмірі 184690,00 грн, (сто вісімдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто гривень 00 коп.)

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Монатко Д.С. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вимог позивача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог Послався на обставини, викладені ним у відзиві на позов та зауважив, що вимоги позивача про визнання недійсними або про встановлення нікчемності договорів купівлі-продажу укладених після недійсного правочину не можуть бути задоволені, як такі, що не є способом захисту цивільного права. Крім того, позивач не довела жодним чином , що вона понесла матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 184690 грн. , не надала жодних доказів того, що вона мала намір реалізувати квартиру.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що 18 липня 2016 року між ОСОБА_2 (Покупцем) та ОСОБА_3 ( Продавцем ), був укладений договір купівлі-

продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-883.(а.с.10-12)

Відповідно п.2.1 Договору - продаж цей вчинено за 25300,00 грн., які представник продавця, одержала від покупця до підписання цього договору.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.08.2017 року власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 .(а.с.13)

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.09.2017 року задоволено частково позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Третя державна нотаріальна контора, ОСОБА_9 , про визнання договору купівлі - продажу недійним, скасування державної реєстрації, визнання права власності в порядку спадкування за законом, захист права власності шляхом витребування квартири з чужого незаконного володіння та виселення. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ), укладений 29 квітня 2014 року між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрований в реєстрі за № 1-872. Визнано за ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв. м . Витребуваноквартиру АДРЕСА_1 ) від ОСОБА_2 та повернути квартиру у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_7 , з реєстрацією за нею права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.(а.с.14-18)

Вказаним рішення суду встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 , на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2014 року про затвердження мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 від 27 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_10 про стягнення грошових коштів. На підставі вказаної ухвали суду від 28 лютого 2014 року відповідач ОСОБА_1 18 березня 2014 року зареєстрував за собою право власності на спірну квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що зазначено в договорі купівлі-продажу квартири від 29 квітня 2014 року.

Довідавшись про перехід права власності на квартиру від її сина до сторонньої особи, позивач ОСОБА_7 звернулася до Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2014 року у справі № 208/1317/14, № 22-ц/774/6494/14, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2014 року про затвердження мирової угоди була скасована, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_10 про визнання мирової угоди у справі та закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_10 про стягнення грошах коштів (т.1 а.с. 31-33).

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, судова колегія встановила, що 20 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_10 про стягнення грошових коштів за договором позики, за яким просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 40000 грн. 27 лютого 2014 року до суду першої інстанції надійшла заява від сторін у справі про укладення мирової угоди від 27 лютого 2014 року, яку сторони просили суд затвердити за умовами відмови позивача від своїх позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 40000 грн., та відмови відповідача від свого права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 на користь позивача.

Також судова колегія встановила, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і відповідно позивач звернувся до суду з позовом до померлої особи.

Згідно довідки ТОВ "Абонент ХХІ" від 13 лютого 2014 року, ОСОБА_10 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , знятий з реєстрації по смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому судова колегія встановила, що позивач зазначив в своїй позовній заяві неправдиві відомості щодо реєстрації місця проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_6 .

Постановляючи ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про затвердження мирової угоди та відмову у визнанні мирової угоди, судова колегія дійшла до висновку про те, що ОСОБА_10 не підписував мирову угоду, тому що задовго до дати підписання цієї заяви він помер; умови мирової угоди не стосуються предмету позову та не відповідають вимогам закону щодо набуття права власності на нерухоме майно; умови мирової угоди порушують права спадкоємця після смерті ОСОБА_10 на спадкове майно, а саме: спадкову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , яка належала спадкодавцю на підстав свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 1994 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому м. Дніпродзержинська згідно розпорядженню № 03554 від 30 вересня 1994 року. І тому ухвалою суду першої інстанції були порушені права ОСОБА_7 щодо отримання спадкового майна у вигляді зазначеної квартири. Оскільки у позивача ОСОБА_1 на час подання позовної заяви з померлим ОСОБА_10 не могли виникнути будь-які відносини, в тому числі й правові, в зв`язку з тим, що померла особа не має цивільної правоздатності, апеляційний суд закрив провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦК України.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2014 року не оскаржувалася і набрала законної сили.

Оскільки ОСОБА_1 заволодів спірною квартирою незаконно та без відповідної правової підстави, він не отримав права розпоряджатися нерухомим майном.

Проте, 29 квітня 2014 року ОСОБА_11 , який діяв по довіреності, посвідченій 07 лютого 2014 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сумської області Клименком Л.О., від імені ОСОБА_1 , як продавець, та відповідач ОСОБА_4 , як покупець, уклали договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець продав, а покупець купив за 114062,00 грн. квартиру АДРЕСА_7 . Цей договір був посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрований в реєстрі за № 1-872 (т.1 а.с. 27-28).

29 квітня 2014 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на спірну квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21079061 від 29 квітня 2014 року (т.1 а.с. 23).

Суд вважає, що вказаний договір купівлі-продажу є недійним, оскільки його зміст суперечить вимогам ч.1 ст. 328 ЦК України, так як ОСОБА_1 незаконно набув право власності на спірну квартиру і відповідно незаконно розпорядився вказаною квартирою на користь ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 жовтня 2014 року був накладений арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , із забороною її відчуження (т.1 а.с. 52), про що 18 листопада 2014 року внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (т.1 а.с. 56).

Не зважаючи на накладення арешту на спірну квартиру, ОСОБА_4 , який був обізнаний про перебування в суді цієї цивільної справи, 30 березня 2016 року продав спірну квартиру за 25300 грн. ОСОБА_3 . Договір купівлі-продажу був укладений від імені ОСОБА_4 його представником ОСОБА_12 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрований в реєстрі за № 119 (т.2 а.с. 52).

04 квітня 2016 року на ім`я ОСОБА_3 був відкритий особовий рахунок на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (т.2 а.с. 50).

Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( т. 2 а.с. 51), 18 липня 2016 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, серія та номер:30883, виданого 18 липня 2016 року Л.В. державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., право власності на спірну квартиру було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

Таким чином, останнім набувачем квартири за адресою: АДРЕСА_4 , є ОСОБА_2 , яка придбала квартиру на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного з ОСОБА_3 .

Згідно ст. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно інформації, наданої суб`єктом оціночної діяльності ПП Виробничо-комерційна агрофірма «Солнцево» в листі від 01.03.2018 р. на адвокатський забит, вбачається, що середня ринкова вартість 1 (одного) кв.м. житлової квартири на лівому березі м.Кам`янське, станом на 28 листопада 2017 року, могла скласти: 3650,00 гривень, без урахування ПДВ. Курс долара відносно гривні станом на 28.11.2017 року складав: 26,8253 грн/дол.США,(а.с.28)

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до вимог ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним;

У відповідності до ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ст. 626 ЦК України ).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України ).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до приписів, що містяться у п. 19 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: відповідно до ст. 229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину ( ст. 229 ЦК України ), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до ст.11 ЦПК України.

Відповідно до п.п.5,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Отже, оскільки у договорі купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-883, суд вважає, що такий договір повинен бути визнаний недійсним, та виконані правові наслідки передбачені у ст. 216 ЦК України, а саме на користь позивача необхідно стягнути суму сплачену за придбане майно в розмірі встановленому п.2.1 Договору.

Статтею 22 ЦК України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідачів упущеної вигоди позивач зазначила, що у випадку укладення Відповідачами дійсних договорів, вона б могла отримати дохід від продажу своєї квартири.

Однак, судом, в ході розгляду справи не встановлено факту, та стороною позивача не надано відповідних доказів того, що позивач мала намір на продаж квартири, та того, що Позивач з вини Відповідачів понесла збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 184690,00 грн.

Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідачів судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.

Керуючись статтями 16, 22, 216 ЦК України, статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про встановлення нікчемності правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів - задовольнити частково .

Встановити нікчемність договору купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_1 , укладеного 18 липня 2016 року між продавцем ОСОБА_14 та ОСОБА_2 , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883.

Застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_1 , укладений 18 липня 2016 року між продавцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої

дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 25300,00 (двадцять п`ять тисяч триста) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 17 липня 2020 року.

Суддя О.О. Лобарчук