УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Луценко С.О.

інші учасники справи - не з`явились,

провівши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне місто», держаного реєстратора відділу держаної реєстрації юридичних осіб підприємців Дарницького району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гребенюк Олени Володимирівни, державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві про визнання недійсними документів та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне місто», держаного реєстратора відділу держаної реєстрації юридичних осіб підприємців Дарницького району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гребенюк Олени Володимирівни, державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у

м. Києві про визнання недійсними документів та зобов`язання вчинити дії.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд:

-визнати недійсною, з моменту видання, довіреність видану ТОВ «Будівельне місто», , від 19 липня 206 року за підписом директора ОСОБА_1 , що уповноважує Шрамка Сергія ОСОБА_2 діяти від імені товариства;

-визнати недійсним, з моменту прийняття, рішення ТОВ «Будівельне місто», , викладене у формі протоколу №18/07/16 від 18 липня 2016 року, в частині призначення директора товариства ОСОБА_1 з 19 липня 2016 року;

-скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі №0022721 від 26 липня 2016 року здійснений державним реєстратором відділу держаної реєстрації юридичних осіб підприємців Дарницького району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гребенюк Оленою Володимирівною про зміну керівника юридичної особи ТОВ «Будівельне місто», , шляхом зобов`язання державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві внести відповідний запис до Єдиного державного реєстру.

Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Астахової О.О. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 09 серпня 2019 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 30 серпня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 02 грудня 2019 року витребувано у Державного реєстратора Відділу державної реєстрації юридичних осіб підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (02094, м. Київ, вул. Пожарського,15) належним чином засвідчені копії реєстраційної справи

ТОВ «Будівельне місто», .

20 грудня 2019 року до суду подано завірену належним чином копію матеріалів реєстраційної справи ТОВ «Будівельне місто».

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20 грудня 2019 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі до закінчення проведення експертизи.

28 квітня 2020 року від Держаного науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.

Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м.Києва №354

від 21 травня 2020 року, відповідно до пункту 19 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 7.54 розділу VII Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл вказаної справи.

Дану справу було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2020 року.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва Гаврилової О.В. від 01 червня

2020 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та поновлено провадження у справі.

В підготовчому засіданні судом було поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Луценко С.О. в підготовчому засіданні заперечували проти закриття провадження у справі. Представник позивача пояснив, що між сторонами відсутні корпоративні правовідносини та повідомив, що в 2016 році позивач в податковій інспекції дізналась про те, що вона є директором товариства, також було з`ясовано, що в тому ж році відбулась зміна учасників товариства.

Інші учасники справи в підготовче засідання не з`явилися.

Суд, вивчивши заяву позивача, вислухавши думки позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно положень п.3, 13 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 оскаржує до суду рішення

ТОВ «Будівельне місто», викладене у формі протоколу, в частині призначення позивача директором вказаного товариства, та довіреність, на підставі яких державним реєстратором проведена реєстраційна дія про зміну керівника підприємства, а також оскаржує реєстраційну дію в ЄДР щодо заміни керівника вказаної юридичної особи, оскільки реєстраційна дія була вчинена на підставі незаконного протоколу та підробленої довіреності.

Відповідно до ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

За змістом ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства . Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва . Повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Згідно ст. 65 ГК України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства.

Частиною 4 ст. 145 ЦК України передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення і відкликання виконавчого органу товариства.

Наведеним вимогам відповідають положення п.8.7.4. Статуту ТОВ «Будівельне місто», згідно яких до виключної компетенції загальних зборів належить обрання і відкликання директора.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №815/3490/16 викладено правовий висновок, згідно якого, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, Велика Палата Верховного Суду встановила помилковість висновків судів попередніх інстанцій, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини виникли між учасниками (засновниками) юридичної особи щодо їх повноважень в управлінні господарським товариством, а тому мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи суб`єктний склад сторін та виходячи із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини виникли між ТОВ «Будівельне місто» та ОСОБА_1 щодо її повноважень з управління цією юридичною особою, а саме - призначення виконавчого органу цього товариства - директора в особі Павлюшиної Т.С., а тому даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Враховуючи предмет позову, суб`єктний склад учасників справи та характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Згідно положень п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно ч.2 ст. ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету, що кореспондується з положеннями п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України позивачу слід повернути з державного бюджету судовий збір, сплачений при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 2 305,20 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 200, 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне місто», держаного реєстратора відділу держаної реєстрації юридичних осіб підприємців Дарницького району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гребенюк Олени Володимирівни, державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві про визнання недійсними документів та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду міста Києва.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 2 305,20 грн, який сплачено на підставі квитанції №266810031 від 05 серпня 2019 року на рахунок НОМЕР_1, код отримувача №38012871, отримувач УК в Дніпровському районі м.Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали суду складено 24 липня 2020 року.

Суддя: