П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року м. Київ

Справа № 757/32530/17-ц

Провадження: № 22-ц/824/5779/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Наконечної Альони Вікторівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Національний банк України, про стягнення депозитного вкладу в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що його батько ОСОБА_2 за життя здійснив вклади до ПАТ КБ «ПриватБанк» (після зміни назви - АТ КБ «Приватбанк», далі- банк) на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер. У жовтні 2012 року він, позивач, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким має право на розпорядження 1/3 часткою вкладів батька. У 2013 року він звернувся до відповідача з вимогою про видачу спадкового майна (вкладів), проте відповідач відмовив у видачі коштів, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1 , має заборгованість за укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 13.04.2007 року кредитним договором, і дані кошти підлягають зарахуванню для погашення існуючоїзаборгованості. Вказане, на його думку, є грубим порушенням п. 10.11 Постанови Національного Банку України «Про затвердження інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах» № 492 від 12.11.2003 року та ст. 1060 ЦК України. Окрім того, ОСОБА_1 зазначав, що відповідач утримує кошти незаконно, оскільки рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2017 року, АТ КБ «Приватбанк» не має правових підстав вимагати погашення заборгованості за кредитним договором від 13.04.2007 року, оскільки переуступив це право іншій фінансовій установі. За таких підстав просив в порядку спадкування за законом стягнути з банку на свою користь 1/3 вкладу у розмірі 1111,39 доларів США з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в Малинівському відділені Житомирського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_1 та 1/3 вкладу у розмірі 1043,99 Євро, що знаходиться в Малинівському відділені Житомирського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_2 .

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , 1/3 частини вкладу за рахунком № НОМЕР_1 - 1111,39 доларів США з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією та 1/3 частини вкладу за рахунком № НОМЕР_3 - 1043,99 Євро з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , 450,00 грн. сплаченого судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

15.01.2019 року АТ КБ «Приватбанк`звернулось до суду із заявою про скасування заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2019 року заяву АТ КБ «Приватбанк» про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.09.2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2019 року поновлено АТ КБ «Приватбанк» строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 10.10.2018 року, заяву АТ КБ "Приватбанк" про перегляд заочного рішення від 10.10.2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа: Національний банк України, про стягнення депозитного вкладу в порядку спадкування залишено без задоволення.

06 лютого 2020 року адвокат НаконечнаА.В. в інтересах АТ КБ «Приватбанк» подала апеляційну скаргу на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що 13.04.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк»було укладено кредитний договір на певних умовах. ОСОБА_3 свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, а тому у нього станом на 27.11.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 39 136,72 Євро. До позивача в порядку спадкування перейшли прав та обов`язки вкладника

ОСОБА_2 , які виникли з угод, укладених спадкодавцем. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг при наявності у клієнта простроченої заборгованості по кредитам та/або кредитним лімітам, отриманим клієнтом в банку, а також по процентам їх використання , банк має право на власний розсуд після закінчення строку вкладу, вклад та нараховані відсотки перерерахувати на поточний/картковий рахунок клієнта; розірвати договір. Окрім того, зазначила, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу про наявність зазначених грошових коштів на рахунку померлого. А тому, посилаючись на не надання судом першої інстанції належної оцінки наявним у справах доказам та неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України ОСОБА_1 не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи, 10 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Гольченко Т.Г. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого ОСОБА_1 успадкував 1/3 майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з:

- вкладу у розмірі 2,55 грн з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в операційній частині ПАТ «Державний ощадний банк» 10005/039 на рахунку НОМЕР_8;

- вкладу у розмірі 2,59 грн з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в операційній частині ПАТ «Державний ощадний банк» 10005/039 на рахунку НОМЕР_9;

- вкладу у розмірі 3537,13 грн з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в операційній частині ПАТ «Державний ощадний банк» 10005/039 на рахунку НОМЕР_10

- вкладу у розмірі 2054,38 грн з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в операційній частині ПАТ «Державний ощадний банк» 10005/039 на рахунку НОМЕР_11

- вкладу у розмірі 1111,39 доларів США з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в Малинському відділенні Житомирського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_1 ;

- вкладу у розмірі 1043,99 Євро з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в Малинському відділенні Житомирського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_3 ;

- вкладу у розмірі 5655,01 грн з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у відділенні «Малинське» ПАТ ВТБ Банк на рахунку НОМЕР_12

- вкладу у розмірі 755,92 доларів США з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у відділенні «Малинське» ВТБ Банк на рахунку НОМЕР_13

В 2013 році ОСОБА_1 звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою отримання успадкованої ним частини вкладів його батька ОСОБА_2 , однак йому було відмовлено.

15 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із проханням надати пояснення щодо відмови у видачі йому спадщини, яка складається з 1/3 частини вкладів померлого ОСОБА_2 .

Листом від 21.01.2016 року ОСОБА_1 роз`яснено, що у видачі 1/3 частини вкладів банком йому було відмовлено з тієї підстави, що у нього, ОСОБА_1 , наявна заборгованість за кредитним договором №DNL0AE00006602, укладеним між ним та АТ КБ «Приват банк» 13.04.2007 року. Відповідно до п. 2.2.5 договору про надання кредиту, спадкові кошти перераховані на погашення заборгованості.

Дана відмовавідповідача стала підставою для звернення до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, виходячи із встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, вважав, що позивачем доведено факт порушення його прав діями відповідача, однак, оскільки стягненню підлягає лише 1/3 частина спадкового майна з відповідними відсотками вкладів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 , що знаходяться у Малинському відділенні Житомирського РУ ПАТ КБ «Приватбанк», дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, і відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статі 13 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини другої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Проте у зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов`язань, а відбувається перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб - спадкоємців.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1228 ЦК України встановлено право вкладника розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).

Відповідно до частини другої статті 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно до вимог статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно до ст. 62 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів).

В пункті 3.4. Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління НБУ від 14 липня 2006 року №267, визначено, що для надання довідок за рахунками (вкладами) у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою. Довідка складається банком за довільною формою і має містити інформацію про наявність рахунку та залишок коштів на ньому.

За своїм змістом свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2012 року, яке було видано позивачу, містить посилання на належність вказаних вкладів померлому, що підтверджується повідомленнями ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ ВТБ Банк № 12/807-2 від 13.09.2012 року, ПАТ КБ «Приватбанк» №30.1.0.0/2-0120914/1231 від 20.09.2012 року) .

Згідно п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮУ 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Отже, свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2012 року,було видане приватним нотаріусом спадкоємцю ОСОБА_1. на підставі відомостей за рахунками вкладника (спадкодавця) ОСОБА_2 , які були надані, в тому числі, ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо недоведеності наявності коштів на рахунках АТ КБ «Приватбанк» не можуть бути прийняті до уваги суддів.

Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Листом від 21.01.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено ОСОБА_1 у видачі 1/3 частини вкладів з тієї підстави, що у останнього наявна заборгованість за кредитним договором №DNL0AE00006602, укладеним між ним та АТ КБ «Приват банк» 13.04.2007 року. Відповідно до п. 2.2.5 договору про надання кредиту, спадкові кошти перераховані на погашення заборгованості.

Як убачається із матеріалів справи, у 2013 році АТ КБ «Приватбанк» зверталось до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 13.04.2007 року на підставі укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору № DNL0AE00006602 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7681,68 Євро з відповідними відсотками та строком повернення. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений Договір застави рухомого майна від 13.04.2007 року, згідно з яким відповідач надав у заставу автомобіль Nissan модель Maxima, рік випуску НОМЕР_4 , тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , що належить йому на праві власності. У зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, банк просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNL0AE00006602 від 13.04.2007 року в сумі 9710,64 Євро звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Nissan модель Maxima.

Рішенням Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 року відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 .

В рамках даної цивільної справи судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» відступив право вимоги за кредитним договором №DNL0AE00006602 від 13.04.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , ПАТ «Акцент-Банк», що підтверджується листом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 24.08.2012 року № 30.1.0.0/2-120814/1972, який був отриманий ОСОБА_1 .

При апеляційному перегляді даної справи, суд на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК Українивстановив, що права вимоги за кредитним договором №DNL0AE00006602 від 13 квітня 2007 року було переуступлено ПАТ «Акцент-Банк» та залишив рішення Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 року без змін.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки, станом на серпень 2012 року право вимоги за кредитним договором №DNL0AE00006602 від 13 квітня 2007 року вже було переуступлено ПАТ «Акцент-Банк», а свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_3 через два місяці після переуступки, а саме 10 жовтня 2012 року, вчинення дій АТ КБ «Приват банк» щодо погашення заборгованості за кредитним договором №DNL0AE00006602 від 13 квітня 2007 року шляхом перерахування грошових коштів за депозитними вкладами, які позивач успадкував, не можна вважати правомірним.

Отже, відмова банку видати ОСОБА_3 належну йому частину успадкованих вкладів є прямим порушенням прав позивача, передбачених статтями 1058 та 1228 ЦК України, а тому висновок суду першої інстанції про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 1/3 частини вкладів, що розміщені в Малинському відділенні Житомирського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 є правильним.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення відповідних відсотків та нарахованої компенсації з огляду на наступне.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 долучив до позовної заяви лише копію свідоцтва про право на спадщину за законом, та копії листів ПАТ КБ «Приватбанк» та НБУ. Копії депозитних договорів договорів, що були укладені з ПАТ КБ «Приватбанк» та померлим ОСОБА_2 , на вклади у розмірі 1111,39 доларів США з та 1043,99 Євро до позовної заяви долучено не було.

Так, під час розгляду справи у суді першої інстанції 04.07.2017 року позивачем заявлялось клопотання про витребування доказів, згідно якого ОСОБА_1 , посилаючись на неможливість отримання розрахунку відсотків за депозитними договорами, просив зобов`язати банк здійснити відповідні розрахунки нарахованих відсотків за депозитними рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 20-21).

В той же час, в матеріалах справи наявна також заява позивача від 14.05.2018 року, в якій останній висловив згоду на проведення заочного розгляду справи, просив слухати справу за його відсутності, клопотання про зобов`язання відповідача здійснити розрахунки нарахованих відсотків за депозитними рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 - залишити без розгляду (т. 1 а.с. 95-96).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто, позивач, діючи на власний розсуд, відмовився реалізувати своє право заявити клопотання про забезпечення доказів, передбачене ст. 116 ЦПК України, а суд з власної ініціативи позбавлений можливості вчинити дану процесуальну дію.

У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи будь-яких доказів щодо розміру відсотків, які нараховувались на вклад, суд позбавлений можливості самостійно здійснити відповідні розрахунки сум відсотків за депозитними договорами, на 1/3 частину яких претендує позивач в порядку спадкування, а відтак позовні вимоги про стягнення відповідних відсотків за депозитними вкладами є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не вбачає і підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення нарахованої компенсації, яка також не підтверджена жодними доказами, окрім того, відсутнє будь-яке нормативно-правове обґрунтування щодо підстав такого нарахування.

Суд першої інстанції не звернув уваги на недоведеність позовних вимог в цій частині, а тому помилково вважав, що такі вимоги підлягають задоволенню.

Окрім того, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції помилково зазначав, що стягненню підлягає лише 1/3 частина спадкового майна, оскільки позивач у прохальній частині поданої ним позовної заяви просив суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку спадкування за законом саме 1/3 частину вкладів.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких підстав, апеляційна скарга адвоката Наконечної А.В. в інтересах АТ КБ "Приватбанк" підлягає задоволенню частково, а заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково з інших підстав.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду судовий збір сплачено у розмірі 640 грн, а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України такі понесені позивачем судові витрати покладаються на відповідача, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, залишаються за відповідачем.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну адвоката Наконечної Альони Вікторівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 1/3 частину вкладу у розмірі 1111,39 доларів США за рахунком № НОМЕР_1 , що складає 370,46 (триста сімдесят) доларів США 46 центів США та 1/3 частину вкладу у розмірі 1043,99 Євро за рахунком № НОМЕР_3 , що складає 348 (триста сорок вісім) Євро.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

Д.Р. Гаращенко