МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
__________________________________________________________________
Справа № 2-3246/2010
Номер провадження № 6/521/204/20
УХВАЛА

11 червня 2020 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

судді - Маркарової С.В.

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву АТ «Ощадбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

23.09.2010 року на користь банку з відповідача стягнута кредитна заборгованість в розмірі 305 901,78 грн., судовий збір.

АТ «Ощадбанк» звернулось із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання .

В обґрунтування своєї заяви АТ «Ощадбанк» послався на втрату оригіналу виконавчого листа №2-3246/2010, та необхідність у зв`язку з цим поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України виклик чи повідомлення учасників справи для вирішення судом питання про видачу дублікату виконавчого листа не передбачено.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи № 2-3246/2010, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.09.2010 року з ОСОБА_1 на користь банку стягнута заборгованість за генеральною угодою № 2231-н від 17.12.2007 року у загальному розмірі 305 901,78 грн., судовий збір.

Рішення суду набрало законної сили.

03.03.2011 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист.

01.03.2013 року виконавчий лист №2-3246/10 пред`явлений банком до виконання до відділу ДВС Першого Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, що підтверджується заявою банка від 26.02.2013 року № 28/1-19/1685.

Згідно листа Першого Малиновського ВДВС Одесі Південне Міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 6186 від 17.02.2020 року виконане провадження завершено згідно п.7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист направлено стягувачу, станом на 17.02.2020 року виконавчий лист №2-3246/10 від 03.03.2011 року виданий Малиновським районним судом м.Одеси у відділі ДВС не перебуває.

Фактично рішення суду не виконано.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на час ухвалення рішення, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Разом із тим, встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив.

Так, виконавча давність - це встановлений у законі строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено саме до примусового виконання.

Перебіг строку виконавчої давності починається з набранням рішенням суду законної сили.

Переривається перебіг цього строку пред`явленням виконавчого документа до виконання, а також частковим виконанням рішення.

Пропуск строку виконавчої давності, за загальним правилом, позбавляє стягувача права на примусове виконання рішення.

Поряд із тим, у разі пропуску цього строку з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (стаття 433 ЦПК України).

Поновлення строку передбачає, що один раз виданий судом виконавчий документ у цьому разі вважається поданим у належний строк.

Суд враховує, що обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Поряд із тим, жодних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа заявником не надано.

При цьому, суд враховує вимоги п. 17.4 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України, ст. 433 ЦПК України, за змістом яких вимоги про видачу дублікату виконавчого листа пов`язані із строком його пред`явлення до виконання.

Так, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вищевикладене виключає задоволення заяви банку в повному обсязі.

Керуючись п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 353, 433 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.ст. 352, 354 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

СУДДЯ: С.В. Маркарова

Повний текст ухвали виготовлений 19.06.2020 року.

11.06.20