Справа № 466/3189/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Молінській С.В.

учасники справи: заявник ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

представник заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про винесення обмежувального припису,

у с т а н о в и в:

05 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , у якій просить вжити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов`язки, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців.

В обґрунтування заяви покликається на те, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З нею також проживає її чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та їх діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Чоловік за цією адресою не зареєстрований.

ОСОБА_2 вчиняє щодо неї фізичне, психологічне та економічне насильство протягом більш як десяти років. Чоловік зловживає алкоголем і з кожним роком поводить себе все агресивніше. Він безліч разів шарпав її, штовхав, завдавав ляпасів та бив, залишаючи синці, кидався важкими предметами (літровою банкою, посудом).

Крім цього, чоловік принижує, ображає та залякує її і дітей, неодноразово погрожував їй розправою. Також ОСОБА_2 виганяє її та дітей з дому, пошкоджує або ховає спільне майно (поламав пральну машинку, забрав інструменти).

Усе це відбувається на очах їх неповнолітніх дітей. ОСОБА_2 також неодноразово бив сина ОСОБА_7 , часто ображає, обзиває та принижує дітей лайливими словами. Він не зважає, що його поведінка шкодить здоров`ю, нормальному розвитку їх дітей, травмує їхню свідомість, вселяє почуття страху і беззахисності.

Вона неодноразово зверталася до поліції, однак усі її звернення не дали жодного результату. Також вона подала позов про розірвання шлюбу та заяву про стягнення аліментів.

25 березня 2020 року вона викликала поліцію у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 сильно побив її до синців. Він штовхнув її у бік вікна, вона дуже вдарилася головою до віконної рами і рукою об підвіконник. Це сталося у присутності їх сина ОСОБА_8 та сусідського хлопця. Шевченківський районний суд м. Львова у своїй постанові від 31 березня 2020 року (справа № 466/2327/20) визнав його винним за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство).

Крім цього, щодо ОСОБА_2 було двічі винесено терміновий заборонний припис: 27 березня 2020 року та 28 квітня 2020 року. Йому було заборонено контактувати з нею протягом 5 діб і протягом 3 діб відповідно.

Зазначає, що нещодавно її чоловік здійснив декілька завідомо неправдивих викликів поліції проти неї, а саме 26 квітня 2020 року та 28 квітня 2020 року. Він вдає, нібито це вона його кривдить та вчиняє насильство щодо нього. Так, 28 квітня 2020 року ОСОБА_2 кидався в неї посудом та погрожував, що викине з вікна. Однак працівники поліції, які прибули в цей день, не бажали виясняти справжню ситуацію в сім`ї та винесли терміновий заборонний припис і щодо нього, і щодо неї.

Зараз вона звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки вжиті раніше поліцією та судом заходи не дали жодного результату. Працівники поліції не забезпечили їй захисту від домашнього насильства - навпаки, вони поставилися до неї, як до кривдниці. Видача обмежувального припису - наразі єдиний спосіб захистили її від насильства з боку ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків у порядку, визначеному ЦПК України. Оцінка ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

Її чоловік становить безпосередню небезпеку для неї та дітей, а його поведінка дає їй всі підстави боятися за своє життя, здоров`я, а також за життя і здоров`я дітей.

В своїй заяві ОСОБА_1 також навела ряд фактів негативної поведінки свого чоловіка ОСОБА_2 , які свідчать про наявність в його діях ознак домашнього насильства, та які свідчать, що відповідно до «Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України і Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року №369/180) є законні підстави для оцінки високого рівня небезпеки. Зокрема, поведінка ОСОБА_2 підпадає під п. п. 1, 2, 3, 6, 7, 8, 10, 12,13,14,17, 18, 26, 27 «Оцінки ризиків вчинення домашнього насильства».

За тлумаченням статті 3 Європейської Конвенції Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Opuz v. Turkey, no. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши відповідальність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

Суд проголосив, що нездатність держави захистити жінок від домашнього насильства порушує їх право на рівний захист перед законом, навіть за відсутності наміру такої дискримінації. У рішенні Європейського Суду по справі Б. проти республіки Молдова (п. 51), та інших справах Європейський Суд також вказує, що необхідно визначити, чи національна влада знала чи повинна була знати про насильство, від якого потерпала заявниця, та про загрозу повторного насильства, і у випадку якщо так, то чи були вжиті всі розумні заходи для її захисту та покарання винного.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, має ґрунтуватися на таких засадах:

1)гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу з урахуванням практики Європейського суду з прав людини;

2) належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству;

3) врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству;

4) визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства;

5) повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

У зв`язку з вище наведеним вона вимушена звертатися за захистом своїх прав до суду.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали подану заяву у повному обсязі, просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_9 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечили та заінтересована особа ОСОБА_2 подав на адресу суду відзив на заяву, у якому просив відмовити у задоволенні заяви про винесення обмежувального припису.

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 04 червня 2020 року о12.45 год., учасники процесу не з`явились, та представником ОСОБА_3 і заінтересованою особою ОСОБА_2 до суду подано заяви, зі змісту яких убачається, що вони просять завершувати розгляд справи без їх участі.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання 04 червня 2020 року всіх учасників справи, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення заявниці ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_3 , заінтересовану особу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_9 , з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява про винесення обмежувального припису підлягає до частково задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

27 березня 2020 року та 28 квітня 2020 року працівниками Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області винесено два термінових заборонних приписи стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком на п`ять діб та на три доби відповідно, у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства фізичного та психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_1 , що відбулось 25 березня 2020 року близько 20.30 год. та відповідно 28 квітня 2020 року близько 18.30 год.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 350-1, 350-2, 350-3, 350-4, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про винесення обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладення на нього обов`язків:

Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 4 (чотири) місяці.

Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 4 (чотири) місяці.

Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , або контактувати з ними через інші засоби особисто і через третіх осіб, строком на 4 (чотири) місяці.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Шевченківський ВП ГУ НП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради за місцем проживання заявника.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 09 червня 2020 року.

Суддя В. І. Кавацюк