Ухвала

20 липня 2020 року

м. Київ

справа № 755/244/17

провадження № 61-10058ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Захарченка Сергія Михайловича, третя особа - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про встановлення факту, визнання договору дарування майна недійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про встановлення факту, визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 недійсним та визнання права власності на неї. З урахуванням уточнень позову просив суд, а саме: визнати факт того, що правочин договору дарування вказаної квартири від 12 листопада 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком С. М., був укладений ОСОБА_5 під впливом тяжких обставин, на вкрай невигідних умовах для ОСОБА_5 ; визнати недійсним даний договір дарування квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на цю квартиру на підставі права на спадщину після діда ОСОБА_5 по праву представлення на отримання спадщини за його померлу матір ОСОБА_6 .

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року скасовано, й ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 12 листопада 2003 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком С. М. недійсним.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

08 липня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 09 липня 2020 року, в якій заявник просить суд постанову апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року скасувати, й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки за її подання заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1 378 грн.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (визнання права власності), яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (визнання договору дарування майна недійсним), яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження (встановлення факту), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, таким чином сума до сплати становить (551 грн 20 коп.*2+275 грн 60 коп.)* 200%=2 756 грн.

Заявником сплачено судовий збір за подання даної касаційної скарги у розмірі 1 681 грн 60 коп.

Ураховуючи характер спору заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 074 грн 40 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал платіжного документа про сплату судового збору за подання цієї касаційної скарги або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX (далі - Закон № 731-IX), яким внесено зміни до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України та викладено в новій редакції, а саме: «Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом».

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України та Законом № 731-IX,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян