Справа № 758/4549/20
Провадження №2-з/752/264/20
У Х В А Л А

іменем України

13.07.2020 року суддя Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

у липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та Київської міської державної адміністраці про визнання права проживання в квартирі безстроково та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про забезпечення позову шляхом заборони КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та Офісом Генерального прокурора вчиняти дії щодо виселення позивача з житлового службового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення цивільної справи по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що за вищевказаним місцем проживання вона проживає майже 9 років на підставі укладених раніше з КП «Спецжитлофонд» та Генеральною прокуратурою України договорів оренди житлового приміщення від 08.04.2011 № 5027 та від 15.03.2019 № 5873. Наказом № 1327ц від 01.11.2019 р. її було звільнено з посадина підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру". Позивач зазначає, що вона звернулася до уповноважених осіб Департаменту Генеральної прокуратури України про здійснення пролонгації вказаного договору оренди, строк якого закінчився у вересні 2019 року, проте отримала повідомлення № 13/2/3-556вих.-19 від 26.12.2019 про відсутність наміру продовжувати строк дії договору оренди і необхідність звільнити вищевказане житлове приміщення.

Позивач вважає таку відмову неправомірною. Вказує про те, що не має іншого житла та є інвалідом 2 групи. такі незаконні дії Офісу Генерального прокурора призвели до позбавлення права на працю та права проживання у вказаному житловому приміщенні. В будь-який час вона може бути виселеною КП "Спецжитлофонд", оскільки договір оренди не продовжено.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається, як на підставу вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом заборони вчиняти певні дії.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Оскільки заявником не надано достатніх доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість її виселення зі спірного житлового приміщення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та Київської міської державної адміністрації, третя особа - Офіс Генерального прокурора, про визнання права проживання в квартирі безстроково та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: