Справа: № 484/5464/19
Провадження № 2/484/407/20
30.07.2020р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді - Літвіненко Т.Я.
секретар судового засідання - Шаповалова В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Т.Г. Шевченка до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ТОВ виробнича компанія "Агро-Нова", Державний реєстратор Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області Костаньян Євген Іванович, про визнання договору про розірвання договору оренди та договору оренди землі недійсними та скасування державної реєстрації речових прав
До суду надійшов позов ПСП ім. Т.Г. Шевченка до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ТОВ виробнича компанія "Агро-Нова", Державний реєстратор Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області Костаньян Євген Іванович , про визнання договору про розірвання договору оренди землі від 25 березня 2019 року та договору оренди землі № 22/270417 від 11 квітня 2019 року недійсними та скасування державної реєстрації речових прав.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без її участі.
Відповідачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явились, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідачів не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відзив на позов не надали.
Третя особа, державний реєстратор Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області Костаньян Євген Іванович та представник третьої особи, ТОВ виробнича компанія "Агро-Нова", в судове засідання не з`явились, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідачів не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Пояснення на позов не надали.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 20.02.2009р. між позивачем та ОСОБА_2 , як орендодавцем, укладено договір оренди зазначених земельних ділянок строком на 5 років, який було зареєстровано 07.09.2009р. за № НОМЕР_1 у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Синюхинобрідській сільській раді Первомайського району Миколаївської області. (а.с.6-8)
Протоколом № 1 позачергових загальних зборів учасників ПСП ім. Т.Г. Шевченка від 17.05.2018 року та наказу № 5 від 18.05.2018 року ОСОБА_1 призначений на посаду директора ПСП ім. Т.Г. Шевченка та приступив до виконання своїх обов`язків.(а.с.17-18)
25.03.2019 року між ПСП ім. Т.Г. Шевченка, в особі директора ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як орендодавцем, укладено договір про розірвання договору оренди землі від 20.02.2009 року, на підставі якого сторони вирішили розірвати даний договір та всі додатки і зміни до нього. (а.с.15)
При цьому, згідно п.п.7.3.1 Статуту ПСП ім. Т.Г. Шевченка, директор без довіреності діє від імені Підприємства та в межах своєї компетенції виключно за умови наявності попередньої згоди на відповідні дії наданої Зборами Власників та оформленої відповідним рішенням Зборів Власників, вчиняє будь-які правочини, рішення про вчинення яких віднесено до виключної компетенції Зборів Власників, згідно п.6.2. цього Статуту.
До виключної компетенції Зборів належить надання виконавчому органу попередньої згоди на отримання чи надання кредитів (позик, фінансової допомоги тощо); розпорядження основними фондами Підприємства та цінними паперами (корпоративними правами) належними Підприємству; розірвання договорів оренди земельної ділянки, видачу, анулювання, акцепту, індексування векселів; ведення спільної діяльності; передачу майна Підприємства в управління, лізинг, ренту чи заставу (іпотеку); видачу чи отримання поручительств (гарантій), а також вчинення будь-яких угод з нерухомим майном, або вчинення інших юридичних дій, результатом яких можуть бути відчуження, придбання або надання в оренду (користування) нерухомого майна (п.17 п.6.2 Статуту) (а.с.19-25).
Згідно ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Тобто, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , не маючи попередньої згоди наданої Зборами Власників, всупереч інтересам підприємства, перевищив свої повноваження та 25.03.2019 року, від імені ПСП ім. Т.Г. Шевченка, уклав договір про розірвання договору оренди землі від 20.02.2009 року, який, в подальшому, не був схвалений, а тому є недійсним.
Крім того, 11.04.2019р. між ОСОБА_2 , як орендодавцем, та ТОВ виробнича компанія "Агро-Нова" укладено договір оренди зазначених земельних ділянок № 22/270417 строком на 10 років.
Право оренди земельних ділянок було зареєстровано державним реєстратором Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області Костаньян Є.І., номери запису про інше речове право: №31462018, №31464391 від 03.05.2019 року.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.
Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.
Згідно ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Пунктом 5 вищезазначеної Постанови передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно державна реєстрація прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч.6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що договір про розірвання договору оренди землі від 20.02.2009 року, укладений директором ПСП ім. Т.Г. Шевченка з перевищенням своїх повноважень, всупереч інтересам підприємства є недійсним, суд приходить до висновку, що договір оренди земельних ділянок № 22/270417 укладений 11.04.2019р. між ОСОБА_2 , як орендодавцем, та ТОВ виробнича компанія "Агро-Нова" також є недійсним, а державна реєстрація іншого речового права, права оренди земельних ділянок, підлягає скасуванню.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі по 2881 грн.з кожного.
Разом з тим, представник позивача просить стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в сумі 67 500 грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10 грудня 2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Тобто, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на професійну правничу допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги № АD-011019С від 01 жовтня 2019 року, Додаток № 1 до даного договору, Додаткова угода № 1 від 01 жовтня 2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії КС № 554670, акт приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) по договору про надання правової допомоги № АD-011019С від 01 жовтня 2019 року на загальну суму 67 500 грн.(а.с. 28-36)
Згідно договору доручення від 01 жовтня 2019 року, ПСП ім. Т.Г. Шевченка доручає ТОВ «Південь Агро Інвест», сплатити від імені довірителя на користь Адвокатського об`єднання «ЛГАЛЛІТІС» грошові кошти за надані послуги правової допомоги за договором про надання правової допомоги № АD-011019С від 01 жовтня 2019 року у розмірі 67 500 грн.(а.с.100)
Тобто, зазначене платіжне доручення підтверджує переведення коштів ТОВ «Південь Агро Інвест» на користь Адвокатського об`єднання «ЛГАЛЛІТІС» в якості оплати за послуги з правової допомоги зовсім за іншим договором про надання правової допомоги, який ніяким чином не стосується даної справи та на суму, яка більше ніж вдвічі перевищує зазначену в акті приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) по договору про надання правової допомоги № АD-011019С від 01 жовтня 2019 року.
-«оплата за послуги з правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № АD-011019С від 01.10.2019 року та акту приймання - передачі від 01.10.2019 року без ПДВ»
-«оплата за послуги з правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № АD-011019С2 від 01.10.2019 року та акту приймання - передачі від 01.10.2019 року без ПДВ»
-«оплата за послуги з правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № АD-011019У2 від 01.10.2019 року та акту приймання - передачі від 01.10.2019 року без ПДВ» (а.с.102)
Будь-яких квитанцій або інших документів, які б підтверджували сплату підприємством вартості послуг з надання правової допомоги позивачем не надано, а тому суд вважає, що у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Визнати договір від 25.03.2019 року про розірвання договору оренди землі №б/н від 20.02.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством ім. Т.Г. Шевченка, недійсним.
Визнати договір оренди землі №22/270417 від 11.04.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю виробнича компанія «Агро-Нова», право оренди зареєстровано згідно рішень державного реєстратора Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області Костаньян Євгена Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46772155 від 08.05.2019 року, № 46772932 від 08.05.2019 року, недійсним.
Скасувати державну реєстрацію іншого речового права, проведену згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46772155 від 08.05.2019 року державного реєстратора Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області Костаньян Євгена Івановича, номер запису про інше речове право 31462018 від 03.05.2019 року.
Скасувати державну реєстрацію іншого речового права, проведену згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46772932 від 08.05.2019 року державного реєстратора Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області Костаньян Євгена Івановича, номер запису про інше речове право 31464391 від 03.05.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Т.Г. Шевченко судовий збір в сумі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. в рівних частках по 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одній) грн. 50 коп. з кожного.
У задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Повне судове рішення буде складено 07.08.2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Представник позивача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 )
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 )
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 )
Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко