Справа № 445/2167/19
провадження № 2/445/124/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи,

що не заявляє самостійних

вимог на предмет спору ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення способу участі батька у вихованні дитини, усуненні перешкод у спілкуванні та вихованні дитини.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 17.06.2014 року по 27.10.2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони з відповідачем мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу їхня спільна донька в силу віку залишилась проживати разом з матір`ю. Як зазначає позивач, з моменту розірвання шлюбу відповідач систематично перешкоджає йому у виконанні обов`язків по вихованню дитини, у спілкуванні з нею та її вихованні, чим грубо порушує його права, а й права дитини, зокрема, право дитини на особисте спілкування з батьком. Відповідач намагалась позбавити його батьківських прав, однак у задоволенні позову було відмовлено. Аліменти на утримання дитини він сплачує регулярно. Питання його участі у спілкуванні з дитиною було предметом розгляду Служби у справах у дітей, зокрема за висновком № 1 від 26.01.2017 року він має право на проведення часу з донькою за домовленістю з матір`ю з 10.00 год. до 16.00 год. в першу та третю суботу місяця та з 10.00 год. до 16.00 год. другу та четверту неділю місяця, про свій візит, він повинен попереджати відповідача у переддень такого. Вказує, що всі вимоги він виконував, однак відповідач не дає йому можливості бачитись з дитиною та налаштовує дитину проти нього.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що на його прохання відповідач відмовляється надавати йому доньку для спілкування у обсязі, який відповідає інтересам дитини такого віку, позивач просить визначити спосіб його участі, як батька, у вихованні доньки, встановивши наступний графік спілкування з донькою: побачення та спільне проведення часу кожної першої та третьої суботи календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин та кожної другої та четвертої неділі календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, без присутності матері; забирати доньку по місцю свого проживання зимою щороку терміном 7 днів (із 02 січня по 08 січня) та літом щороку на 15 днів (із 01 липня по 15 липня), без присутності матері.

Також позивач просить зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути та не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а судові витрати у справі покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позові. Позивач та його представник також зазначили, що вони наполягають на встановленні вказаного порядку участі батька у вихованні дитини та проведення зустрічей з донькою сторін без участі відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, вказує, що з позивачем у неї неприязні стосунки, донька біологічного батька фактично не знає, вказує, що позивач впродовж тривалого часу до доньки не з`являвся, участі в її вихованні не приймав, хоча перешкод у цьому вона не чинила. На даний час надавати дитину для спілкування з позивачем відмовляється.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Золочівської районної адміністрації Львівської області первинно щодо позову не заперечив, разом з тим, після отримання висновку психолога вказав, що на його погляд доцільно зустрічі дитини з батьком проводити в присутності матері.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надали показання, що позивач вживав заходів та намагався спілкуватись з донькою, купував їй подарунки, однак відповідач його до дитини не пускає, чинить перешкоди у спілкуванні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.04.2014 року, який розірвано рішенням Золочівського районного суду Львівської області 27.10.2016 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено судом, і даний факт визнано позивачем та відповідачем, після припинення відносин між сторонами дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 .

За судовим рішенням від 27.10.2016 року позивач сплачує на користь відповідача аліменти, заборгованості по сплаті аліментів у позивача не має.

Відповідач здійснювала спробу позбавити позивача батьківських прав відносно доньки, однак рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 05.10.2017 року у задоволені позову відмовлено за безпідставністю вимог.

З наданих сторонами доказів вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення позивача до суду з цього приводу.

За висновком комісії з питань захисту дітей від 26.01.2017 року № 1, встановлено порядок зустрічей позивача з дитиною, а саме: спільне проведення часу, за домовленістю з матір`ю, кожної першої та третьої суботи календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин та кожної другої та четвертої неділі календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин. Відповідачу забезпечити належні умови для спілкування батька з дитиною, а позивачу слід попереджати відповідача про неможливість візиту.

Позивач на обліку в лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, що підтверджується відповідними довідками, має місце постійного проживання, яке придатне для проживання дитини, що вбачається із акту обстеження його житлово-побутових умов.

За висновком комісії з питань захисту дітей від 12.06.2020 року № 1, встановлено порядок зустрічей позивача з дитиною, а саме: спільне проведення часу, кожної першої та третьої суботи календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин та кожної другої та четвертої неділі календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, в день народження дитини та за місцем стаціонарного лікування (у разі хвороби), без присутності матері.

При цьому, представники Служби у справах дітей із дитиною не спілкувались, її житлового-побутових умов не обстежували, психічно-емоційний стан дитини ними не з`ясовувався.

За наполяганням суду, відповідач, спільно з дитиною відвідала психолога, з метою психологічного обстеження дитини.

Згідно висновку вказаного обстеження, дитина соціально не адаптована в межах своєї соціальної норми, на контакт не йшла, потреба у спілкуванні не відповідає нормі, дитина шукає впевненості (самоствердження) у мамі та бабусі, відсутність базової довіри до незнайомих людей, на запитання щодо біологічного батька не відповідає. Як наслідок, психолог рекомендує зустрічі з батьком проводити в присутності мами, поступово збільшуючи їх тривалість, за настанням адаптації дитини до батька, зустрічі можливо проводити без матері, спочатку у знайомих локаціях, а потім і у не знайомих, в разі попередньо досягнутого позитивного результату.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як визначено ст.ст.150, 151 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

При розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Аналізуючи наявні у справі докази в сукупності з вищевказаними правовими нормами, суд приходить до висновку про те, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, а тому, враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку.

Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить також з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відтак, з урахуванням змісту позовних вимог, а також враховуючи висновки Служби у справах дітей, суд вважає можливим визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, шляхом надання йому можливості безперешкодно бачитись, спілкуватись та спільно проводити час у присутності матері ОСОБА_3 , кожної першої та третьої суботи календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин та кожної другої та четвертої неділі календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин.

Встановлюючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дитини, суд керується виключно інтересами дитини.

Так, під час судового розгляду встановлено, що між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, дитина не знає позивача, як батька, відтак, визначення проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини.

Вказана обставина підтверджена і висновком психолога, за наслідками спілкування з дитиною.

Відтак, з урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо проведення зустрічей з дитиною без присутності матері, а також щодо проведення спільного відпочинку під час літнього та зимового періодів.

При цьому, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд вважає необхідним роз`яснити, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням її віку, стану здоров`я, зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними.

Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового розгляду в розмірі 50%, тобто 384,20.

Керуючись ст. 15,16 ЦК України, ст. 19, 141, 150-153, 155, 157, 159 СК України, ст. 4, 5, 12, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання йому можливості безперешкодно бачитись, спілкуватись та спільно проводити час з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної першої та третьої суботи календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин та кожної другої та четвертої неділі календарного місяця в період з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути та не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 50% витрат по сплаті судового збору у розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Роз`яснити сторонам, що визначений спосіб виховання та спілкування з дитиною за даним судовим рішенням, в майбутньому може змінений та може бути предметом окремого судового розгляду.

Попередити сторони та роз`яснити їм, що відповідно до ч. 5 ст. 159 СК України, особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після проголошення рішення суду видати копії скороченого судового рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.07.2020 року.

Суддя О. М. Кіпчарський