22-ц/804/2436/20

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/16893/18

Номер провадження 22-ц/804/2436/20

28 липня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Мальцевої Є.Є., Принцевської В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Кияна Д.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він є повнолітнім сином відповідача, з якого на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року на його користь були стягнуті аліменти на період навчання в Маріупольському електромеханічному технікумі з 29 червня 2016 року по травень 2018 року. З 01 вересня 2018 року він навчається на першому курсі факультету Транспортних систем та технологій в Харківському національному університеті міського господарства імені О ОСОБА_3 . Бекетова на денній формі навчання, термін навчання становить до 30 червня 2021 року. Оскільки він ніде не працює, оскільки навчається у вищому навчальному закладі, джерел доходу не має та потребує матеріальної допомоги, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 01 вересня 2018 року до 30 червня 2021 року.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 05 грудня 2018 року на період продовження навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати, стягнуто з ОСОБА_2 дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що з огляду на те, що рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2014 року він був позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , вимоги про стягнення з нього аліментів на користь позивача, який є повнолітнім та продовжує навчання, не ґрунтуються на вимогах закону. Також, зазначив, що ОСОБА_1 з березня-квітня 2019 року не є студентом Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова, оскільки з вищого навчального закладу був відрахований і з вказаного часу проходить службу в Збройних Силах України за контрактом, а тому підстави для стягнення з нього аліментів на користь позивача відсутні.

Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5)

Мати позивача - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 11 січня 2014 року (а.с 8)

Відповідно до довідки № 1182 від 12 вересня 2018 року, виданої Харківським національним університетом міського господарства імені О.М. Бекетова, ОСОБА_1 зарахований до університету наказом № 946-03 від 07 серпня 2018 року на факультет Транспортних систем та технологій. Строк закінчення навчального закладу - 30 червня 2021 року (а.с 9).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку з навчанням в Харківському національному університеті міського господарства імені О ОСОБА_3 . ОСОБА_5 повнолітній син відповідача ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, яку його батько може надавати у розмірі 1000 гривень щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що аліменти на позивача повинні бути присуджені з дня пред`явлення позову, а тому вимоги в частині стягнення аліментів з часу початку навчання в університеті, необгрунтовані.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановивши, що позивач, який досяг вісімнадцяти років, навчається у вищому навчальному закладі, а тому потребує матеріальної допомоги, місцевий суд обгрунтовано стягнув з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 05 грудня 2018 року на період продовження навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

Доводи скаржника про те, що з весни 2019 року позивач не навчається в Харківському національному університеті міського господарства імені О.М. Бекетова, а проходить службу в Збройних силах України за контрактом, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, з огляду на те, що місцевим судом були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на період навчання. Отже, приймаючи до уваги інформацію з університету, яку надав відповідач, аліменти будуть стягуватись з нього на користь повнолітнього сина до відрахування останнього з ВНЗ, а саме до 29 березня 2019 року.

Також апеляційний суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що оскільки його було позбавлено батьківських прав стосовно позивача, він не зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання останнього, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 27 лютого 2019 року в справі № 760/17457/16-ц(провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року в справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19).

Згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене у справі судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 28 липня 2020 року.

Суддя: