Справа №636/2290/20
Провадження №4-с/636/17/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі головуючого судді Дьоміна О.П., за участю секретаря судового засідання Шилової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» в особі представника адвоката Помазкіна Артема Євгеновича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, на рішення приватного виконавця, -

в с т а н о в и л а:

Представник ТОВ «АТБ-маркет» - адвокат Помазкін А.Є. звернувся до суду зі скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В., в якій просить визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця: про відкриття виконавчого провадження ВП №62324318 від 11.06.2020 року; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №62324318 від 11.06.2020 року; про стягнення з боржника основної винагороди ВП №62324318 від 11.06.2020 року.

Скаргу обґрунтовано тим, що 06.05.2020 року ТОВ «АТБ-маркет» отримало від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В.: постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2020 року ВП №61947898, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №2/636/1015/19 від 31.03.2020 року, що виданий Чугуївським міським судом Харківської області у справі №636/941/19; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.04.2020 року ВП №61947898; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 29.04.2020 року ВП №61947898; постанову про арешт майна боржника від 29.04.2020 року ВП №61947898. 08.05.2020 року ТОВ «АТБ-маркет» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. із заявою про закінчення виконавчого провадження №61947898 у зв`язку із тим, що у стягувача ОСОБА_1 не було підстав для звернення із відповідною заявою про примусове виконання рішення, оскільки таке рішення Чугуївського міського суду Харківської області у справі № 636/941/19 від 24.09.2019 року було виконане ТОВ «АТБ-маркет» у добровільному порядку ще 13.03.2020 року. Станом на 22.06.2020 року жодної письмової відповіді від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. ТОВ «АТБ-маркет» на свою заяву не отримало. Із Автоматизованої системи виконавчого провадження позивач дізнався, що 03.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №61947898 у зв`язку із тим, що на адресу відповідача надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа без виконання. 16.06.2020 року ТОВ «АТБ-маркет» отримало копії постанов приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В.: про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2020 року ВП №62324318, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №2/636/1015/19 від 31.03.2020 року, що виданий Чугуївським міським судом Харківської області у справі №636/941/19; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.06.2020 року ВП №62324318; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 11.06.2020 року ВП №62324318. Позивач вважає, що рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В., прийняті у формі постанов про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди є неправомірними і порушують права ТОВ «АТБ-маркет», зокрема право приватної власності, гарантоване ст. 41 Конституції України, з огляду на наступні обставини справи та положення діючого законодавства. Так, 24.09.2019 року Чугуївським міським судом Харківської області прийнято рішення у справі №636/941/19, яким позов ОСОБА_1 до ТОВ «АТБ-маркет» задоволено частково: визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «АТБ-маркет» №23-к від 06.02.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з 06.02.2019 року з роботи старшого експерта з якості підрозділу сектору якості відділу регіональної торгівлі Харківського регіону за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 з 07.02.2019 року на роботі старшого експерта з якості підрозділу сектору якості відділу регіональної торгівлі Харківського регіону ТОВ «АТБ-маркет»; стягнуто з ТОВ «АТБ-маркет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.02.2019 року по день винесення рішення у сумі 46832,94 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн., а всього 56832,94 грн.; в іншій частині відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 11.02.2020 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2019 року змінено в частині мотивів визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді; в іншій частині рішення суду залишено без змін. Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження у справі №636/941/19. Таким чином, згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2019 року у справі №636/941/19 на користь ОСОБА_1 з ТОВ «АТБ-маркет» було стягнуто: середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.02.2019 року по день винесення рішення у сумі 46832,94 грн.; моральну шкоду у сумі 10000 грн., а всього 56832,94 грн. У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року №359/10023/16-ц зазначено: «Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Проте у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2015 року не зазначено, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу стягнута без урахування податків і зборів. При стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.1995 року №100. Відповідно до пункту 3 розділу III цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень в іншій частині, суд виходить з того, що захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, тому обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності та при визначенні її розміру враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та інші обставини. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Водночас відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. Так, згідно з підпунктом "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Таким чином, якщо особа відшкодовує (виплачує, надає) на користь фізичної особи моральну шкоду, така особа виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок зі суми такого доходу. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сума відшкодування моральної шкоди, стягнута з роботодавця на користь працівника на підставі судового рішення підлягає оподаткуванню, таким чином, ДП "Украерорух" при виконанні судового рішення діяло відповідно до вимог податкового законодавства та як податковий агент обґрунтовано утримало із визначеної судом суми у 2000,00 грн відшкодування моральної шкоди податок на доходи фізичних осіб у розмірі 360,00 грн. та військовий збір у розмірі 60,00 грн.». Такий саме висновок наведено й у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №401/1813/16-ц. З урахуванням наведених висновків Верховного Суду, які зроблені на основі законодавства, яке залишається чинним і сьогодні, ТОВ «АТБ-маркет», діючи як податковий агент ОСОБА_1 , зобов`язане було утримати з доходу ОСОБА_1 (середнього заробітку та моральної шкоди) ПДФО у сумі 10229,93 грн., з яких 8429,93 грн. з виплати середнього заробітку та 1800,00 грн. з виплати моральної шкоди, а також військовий збір у сумі 852,49 грн., з яких 702,49 гри. з виплати середнього заробітку та 150,00 грн. з виплати моральної шкоди (загальна сума утримання мала скласти 11082,42 грн.). Тобто, виплаті ОСОБА_1 після утримання ТОВ «АТБ-маркет» як податковим агентом ПДФО та військового збору підлягало 45750,52 грн. (56832,94 грн. - 11082,42 грн.). Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2019 року у справі №636/941/19 в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за один місяць у розмірі 5786,33 грн. підлягало негайному виконанню, через що 24.09.2019 року на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було виплачено 5786,33 грн. (з яких, при цьому, ТОВ «АТБ-маркет» помилково не утримало ПДФО та військовий збір, а нарахувало на них такий ПДФО та військовий збір. Тобто, виплатило ОСОБА_1 суму більшу, аніж було необхідно). Підтвердженням цього є платіжне доручення №431 від 24.09.2019 року на загальну суму 304200,62 грн. з виплати заробітної плати та авансів працівникам ТОВ «АТБ-маркет», та довідка АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 06.05.2020 року (суми 3185,50 грн. та 4658,00 грн. до рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2019 року у справі №636/941/19 не відносяться). 13.03.2020 року на виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2019 року у справі №636/941/19 ТОВ «АТБ-маркет» були перераховані ОСОБА_1 : 33042,52 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.02.2019 року по 24.09.2019 року (день винесення рішення); 8050,00 грн. - моральної шкоди. Загалом, станом на 13.03.2020 року, ТОВ «АТБ-маркет» перерахувало ОСОБА_1 кошти на загальну суму 46878,85 грн. - суму, яка більша, аніж вирішено Чугуївським міським судом Харківської області стягнути з ТОВ «АТБ-маркет» на користь ОСОБА_1 у справі №636/941/19. Тобто, рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2019 року у справі №636/941/19 було виконане ТОВ «АТБ-маркет» у повному обсязі 13.03.2020 року - ще до відкриття виконавчого провадження №61947898. Згідно імперативних приписів ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. В свою чергу, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Тобто, Закон №1404-VІІІ передбачає обов`язкове закінчення виконавчого провадження у випадку виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця, а також інші витрати виконавчого провадження у такому випадку не стягується.

Від представника заявника адвоката Помазкіна А.Є. надійшла заява про розгляд скарги без його участі.

Від приватного виконавця Ванжі О.В. до суду надійшов відзив на скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні скарги ТОВ «АТБ-Маркет» у повному обсязі, посилаючись на те, що на адресу його офісу 11.06.2020 року надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Чугуївського міського суду Харківської області від 30.03.2020 року по справі №636/941/19 про стягнення з ТОВ «АТБ-Маркет» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період в 07.02.2019 року по день винесення рішення у сумі 46832,94 грн. та моральної шкоди у сумі 10000 грн., а всього 56832,94 грн. Також стягувачем було надано оригінал вищезазначеного виконавчого документу. Зазначений виконавчий лист пред`явлений до примусового виконання в частині залишку заборгованості у розмірі 9954,09 грн. Розглянувши заяву 11.06.2020 року, в порядку ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП №62324318 з примусового виконання виконавчого листа №636/941/19 про стягнення з ТОВ «АТБ-Маркет» на користь ОСОБА_1 залишку заборгованості у розмірі 9954,09 грн. та направлено в порядку ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу до відома та боржнику для виконання. Також, в порядку ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень і рішень інших органів», 11.06.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10% від суми, що підлягала стягненню. Також, в порядку ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання» 11.06.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн. З метою отримання відомостей про наявні відкриті рахунки боржника 11.06.2020 року було направлено запит до Державної податкової служби. Отримавши інформацію про відкриті рахунки боржника 16.06.2020 року ним з метою безакцентного списання коштів з рахунків боржника направлено платіжну вимогу до банківської установи. На депозитним рахунок приватного виконавця 24.06.2020 року надійшли грошові кошти у розмірі, достатньому для задоволення вимог виконавчого документу та сплати основної винагороди приватного виконавця, а також мінімальних витрат виконавчого провадження, а саме в сумі 11449,49 грн. Після розподілу стягнутих з боржника грошових коштів, в порядку п. 9 ч. 1 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», 30.06.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено виконавчий документ разом з постановою до Чугуївського міського суду Харківської області. Також, приватний виконавець зазначає, що усі виконавчі дії вчинялись приватним виконавцем у спосіб та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Проведені ним виконавчі дії та вжиті відповідні заходи примусового виконання здійснені з дотриманням вимог діючого законодавства, а відповідні процесуальні документи винесені без порушень та відповідають всім вимогам та порядку їх оформлення. Станом на теперішній жодні заяви, клопотання, звернення, в тому числі про відкладення провадження виконавчих дій, зміни способу або встановлення способу та порядку виконання рішення, роз`яснення рішення, тощо в межах виконавчого провадження ВП №62324318 від ТОВ «АТБ-Маркет» на адресу приватного виконавця не надходили. Таким чином, він не вбачає жодних об`єктивних підстав для задоволення вимог скаржника, скаргу ТОВ «АТБ-Маркет» вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань до суду від нього не надходило.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлено, що 24.09.2019 року Чугуївським міським судом Харківської області ухвалене рішення за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АТБ-маркет» про задоволення позовних вимог, визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «АТБ-маркет» №23-к від 06.02.2019 року про звільнення ОСОБА_1 06.02.2019 року з роботи старшого експерта з якості підрозділу сектору якості відділу регіональної торгівлі Харківського регіону за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 з 07.02.2019 року на роботі старшого експерта з якості підрозділу сектору якості відділу регіональної торгівлі Харківського регіону ТОВ «АТБ-маркет»; стягнуто з ТОВ «АТБ-маркет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.02.2019 року по день винесення рішення у сумі 46832,94 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн., а всього 56832,94 грн. В іншій частині відмовлено. Рішення в частині поновлення на роботі старшого експерта з якості підрозділу сектору якості відділу регіональної торгівлі Харківського регіону ТОВ «АТБ-маркет» та в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за один місяць у розмірі 5786,33 грн. підлягає виконанню негайно. Стягнено з ТОВ «АТБ-маркет» судовий збір в дохід держави у сумі 3073,60 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11.02.2020 року апеляційну скаргу ТОВ «АТБ-маркет» задоволено частково. Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2019 року змінено в частині мотивів визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

26.03.2020 року Верховним судом у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «АТБ-маркет» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11.02.2020 року відмовлено.

31.03.2020 року за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Скульського С.І. на адресу останнього направлені Чугуївським міським судом Харківської області виконавчі листи у справі №636/941/19, які згідно рекомендованого поштового повідомлення отримані ним 03.04.2020 року.

11.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжею О.В. за заявою ОСОБА_1 відкрите виконавче провадження ВП №62324318. Також, постановами від 11.06.2020 року приватним виконавцем Ванжею О.В. стягнено з ТОВ «АТБ-маркет» основну винагороду у розмірі 995,40 грн. та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 500,00 грн.

Згідно розрахункового листка за вересень 2019 року ОСОБА_1 24.09.2019 року виплачено ТОВ «АТБ-маркет» 5786,33 грн., 25.09.2019 року 3185,50 грн.

Згідно розрахункового листка за березень 2020 року ОСОБА_1 13.03.2020 року виплачено ТОВ «АТБ-маркет» 41092,52 грн.

Відповідно до платіжного доручення №331 від 13.03.2020 року ТОВ «АТБ-маркет» сплатило грошові кошти у сумі 33042,52 грн. у якості середнього заробітку за рішенням та Чугуївського міського суду Харківської області №636/941/19.

Відповідно до платіжного доручення №332 від 13.03.2020 року ТОВ «АТБ-маркет» сплатило грошові кошти у сумі 8050,00 грн. у якості моральної шкоди за рішенням та Чугуївського міського суду Харківської області №636/941/19.

24.06.2020 року на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документу 2/636/1015/19, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 31.03.2020 року, надійшли грошові кошти у сумі 11449,49 грн.

У зв`язку з фактичним, повним виконанням вимог виконавчого документу, 30.06.2020 року приватним виконавцем Ванжею О.В., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою, в тому числі, скасовані заходи примусового виконання рішення.

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження ВП №62324318 станом на 24.06.2020 року завершено.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий лист.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №127/9870/16-ц, від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15, від 20 вересня 2018 року у справі №821/872/17, від 17 жовтня 2018 року у справі №826/5195/17, від 16 січня 2019року у справі №279/3458/17-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі №758/201/17, від 18 грудня 2019 року у справі №759/15553/14-ц.

Враховуючи викладене, вимоги скарги в частині оскарження дій приватного виконавця щодо стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження та основної винагороди по виконавчому провадженню №62324318 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки справа в частині оскарження дій приватного виконавця про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження та основної винагороди по виконавчому провадженню №62324318 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, провадження в цій частині підлягає закриттю.

Розглядаючи вимогу скарги щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №62324318 від 11.06.2020 року суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

У частинах 1, 3 статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 5, 7, 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Пункти 4 та 5 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентують дії державного виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження.

Так, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа. У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, а саме: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Втім, під час розгляду скарги судом встановлено відсутність законодавчо встановлених підстав для повернення стягувачу виконавчого листа №636/941/19 від 31.03.2020 року без прийняття, а отже, суд приходить до висновку про дотримання державним виконавцем вимог чинного законодавства при винесенні постанови у виконавчому провадженні №62324318 про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2020 року.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, дії приватного виконавця Ванжа О.В. в частині винесення постанови від 11.06.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62324318 є правомірними, оскільки приватний виконавець діяв у межах своїх повноважень на підставі чинного виконавчого документа та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а відтак відсутні підстави для визнання вказаних дій неправомірними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд,

у х в а л и л а:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» в особі представника адвоката Помазкіна Артема Євгеновича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, на рішення приватного виконавця в частині визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №62324318 від 11.06.2020 року відмовити.

Провадження у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» в особі представника адвоката Помазкіна Артема Євгеновича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, на рішення приватного виконавця в частині визнання незаконними та скасування постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.06.2020 року та про стягнення з боржника основної винагороди від 11.06.2020 року у виконавчому провадженні №62324318 закрити.

Повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», що розгляд справи за скаргою в частині оскарження дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. по стягненню з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження та основної винагороди по виконавчому провадженню №62324318 віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.П. Дьоміна