Справа № 433/616/20
Провадження № 22-ц/810/402/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н.В.,

суддів: Гаврилюка В.К., Кострицького В.В.

за участю секретаря Вовчанської С.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «АНТКОМ» З ЕКСПЛУАТАЦІЇ АДМІНІСТРАТИВНОГО БУДИНКУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Антимонопольний комітет України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 27 квітня 2020 року, постановлену Троїцьким районним судом Луганської області у складі судді Певної О.С. у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АНТКОМ» З ЕКСПЛУАТАЦІЇ АДМІНІСТРАТИВНОГО БУДИНКУ, третя особа: Антимонопольний комітет України про визнання припиненими трудових відносин та стягнення заробітної плати

встановив:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовом до Державного підприємства «АНТКОМ» з експлуатації Адміністративного будинку (далі відповідач ДП «АНТКОМ»), третя особа Антимонопольний комітет України, в якому просив припинити трудові відносини між ним, як тимчасово виконуючим повноваження керівника, та ДП «АНТКОМ» з 09 квітня 2020 року, стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 103547 грн.23 коп.

В обґрунтування позову, позивач посилався на те, що 22.03.2019 року наказом Антимонопольного комітету України було припинено діяльність ДП «АНТКОМ» з експлуатації Адміністративного будинку шляхом ліквідації та призначено ліквідатором ДП «АНТКОМ» Сиволоба М.М. 23.03.2020 року позивачем було спрямовано до власника ДП «АНТКОМ» - Антимонопольного комітету України заяву про звільнення його з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, яку було отримано 25.03.2020 року. Однак жодної відповіді на вказану заяву від Антимонопольного комітету не надійшло. Оскільки власника підприємства було належним чином повідомлено про звільнення, позивач вважає, що трудові відносини з відповідачем припинилися 09.04.2020 року. Крім того, за період з липня 2019 року по 09 квітня 2020 року у підприємства перед позивачем утворилася заборгованість з заробітної плати у сумі 103547 грн.23 коп., яку просив стягнути з відповідача. Зазначене ОСОБА_1 вважає порушенням його трудових прав.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 27.04.2020 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «АНТКОМ» з експлуатації Адміністративного будинку про припинення трудових відносин, стягнення заборгованості з заробітної плати було відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 (скаржник) звернувся з апеляційної скаргою на неї, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність предмету та підстав позову, оскільки згідно штатного розпису ДП «АНТКОМ» з експлуатації Адміністративного будинку ОСОБА_1 є посадовою особою підприємства з місячним посадовим окладом у розмірі 13831 грн.20 коп. Отже, здійснюючи дії, пов`язані з керівництвом та ліквідацією відповідача, діючи від його імені, він виконував трудові обов`язки на підприємстві, а не надав послуги як незалежна особа. За таких обставин вважає, що між ним та відповідачем виникли трудові відносини, які фактично тривали до 09.04.2020 року.

В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином і в установленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю підстав та предмету трудового спору. Окрім того, позивачем обраний спосіб захисту, який не відповідає жодному із передбачених трудовим законодавством.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції фактично мотивована тим, що між вказаними в позовній заяві учасниками справи виникли правовідносини щодо виконання позивачем своїх повноважень як ліквідатора, а саме здійснення керівництва діяльністю ДП «АНТКОМ» на період завершення його ліквідації, що не підтверджує наявність трудових правовідносин та відповідних гарантій, які з ними пов`язані. Тобто під час процедури ліквідації юридичної особи у добровільному порядку було залучено особу як ліквідатора не з числа працівників підприємства, що не утворюють трудових правовідносин у розумінні трудового законодавства, оскільки умовою трудових правовідносин є наявність трудового договору між працівником та роботодавцем.

Проте, до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, оскільки вдався до оцінки правовідносин на стадії відкриття позовного провадження, що є неприпустимим відповідно до норм ЦПК України.

Окрім того, висновки суду про відсутність підстав та предмету спору та обраного позивачем неналежного способу захисту його прав є взаємовиключними, оскільки звернення особи у невстановлений спосіб, або який є неефективним є підставою у відмові в задоволенні такої заяви по суті, а предмет позову визначений позивачем в позовній заяві як припинення трудових відносин.

Відмінність бачення суду щодо повноти викладення змісту позовних вимог не може бути підставою для відмови у відкритті позовного провадження.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, згідно із п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали.

При таких обставинах ухвала Троїцького районного суду Луганської області від 27 квітня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

встановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 27 квітня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України цей строк продовжується до закінчення дії такого карантину.

Повний текст постанови складено - 16 липня 2020 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: В.К. Гаврилюк

В.В. Кострицький