Справа № 212/3224/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Деменко А.С., в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

встановив:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , який згодом уточнив, та просив розірвати договір довічного утримання від 12.12.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині зобов`язань між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що 12 грудня 2006 року між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. за реєстраційним номером 2-6500, відповідно до якого позивач зобов`язався забезпечити довічне матеріальне утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги, а останні передають у власність квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивач посилається на те, що на теперішній час не працює, а тому не може здійснювати виконання взятих на себе зобов`язань згідно укладеного Договору довічного утримання, а саме надавати грошові кошти, забезпечувати належними лікувальними засобами та харчуванням, а тому бажає розірвати зазначений Договір.

Ухвалою суду від 21 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 22 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

19 червня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач дійсно не працює протягом двох років та належним чином не виконує умови договору, в той же час до настання скрутного фінансового становища позивач виконував умови договору дуже сумлінно і наразі , незважаючи відсутність у нього грошей він піклується про неї та вразу необхідності викликає лікаря, за проханням ходить до магазину та за ліками. Вказує на те, що не вбачає підстав для розірвання договору довічного утримання та заперечує проти задоволення позову у повному обсязі. Крім того, просила розглядати справу у її відсутність.

Представник позивача звернулася до суду із клопотанням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви підтримала, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджено матеріалами справи. У відзиві просила проводити розгляд справи у її відсутність.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.11).

12 грудня 2006 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. за реєстраційним номером 2-6500 (надалі Договір) (а.с.9).

Відповідно до п.1.1 Договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передають, а ОСОБА_1 отримує у власність, на умовах цього договору, двохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , взамін чого ОСОБА_1 зобов`язується надати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довічне матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Як визначено в ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно п.1.1 Договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передають, а ОСОБА_1 отримує у власність на умовах цього договору, двохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташовану на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, житловою площею 27,6 кв.м, загальною площею 46,1 кв.м взамін чого, ОСОБА_1 зобов`язується надати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довічне матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Відповідно до п. 2.1 Договору матеріальне забезпечення утримання (догляду), яке щомісячно має надаватися на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оцінюється сторонами в 400 гривень.

ОСОБА_1 зобов`язується довічно повністю утримувати гр.. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 забезпечуючи їх: щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря), вбранням, наданням побутових послуг (прання постільної білизни один раз на чотирнадцять днів), послугами перукарні один раз на місяць, необхідною допомогою належними лікувальними засобами, а також зберігаючи в довічному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 (п.2.2 Договору).

Договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадках невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку (п.4.4 Договору).(а.с.9)

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №208628112 від 11.05.2020, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору довічного утримання, виданого 12.12.2006. Відповідно до номеру запису про обтяження 4208667 від 12.12.2006, накладена заборона на нерухоме майно (а.с.13).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Згідно з ч.1 ст. 747 ЦК України майно, що належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, зокрема майно, що належить подружжю, може бути відчужене ними на підставі договору довічного утримання (догляду). У разі смерті одного із співвласників майна, що було відчужене ними на підставі договору довічного утримання (догляду), обсяг зобов`язання набувача відповідно зменшується.

Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини;2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Таким чином, у зв`язку із смертю Відчужувача ОСОБА_3 обсяг зобов`язань Набувача ОСОБА_1 зменшився та Договір в частині Відчужувача ОСОБА_3 вважається припиненим.

На підставі ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право на його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором.

В силу ч.ч.2,3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Так, підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п. 4.4 договору, а саме за зверненням однієї зі сторін в судовому порядку у випадку невиконання однією із сторін умов договору.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є неможливість виконання набувачем взятих на себе обов`язків по догляду за ОСОБА_2 .

Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо позовних вимог, оскільки із відзиву ОСОБА_2 на позовну вимогу вбачається, що Позивач дійсно належним чином не виконує умови Договору довічного утримання та подальше його виконання може поставити ОСОБА_1 у скрутне матеріальне положення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог, та доведеність обставин неможливості виконання ОСОБА_1 умов договору довічного утримання від 12.12.2006 відносно ОСОБА_2 , а тому пред`явлений позивачем позов про розірвання договору підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 653, 744, 755, 756 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання укладений 12 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. за реєстраційним номером 2-6500, в частині зобов`язань між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено та підписано 17 липня 2020 року.

Суддя: О. Н. Борис