КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1177/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 381/2453/19

15 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Желепи О.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» адвоката Будової Наталії Миколаївни на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Соловей Г.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кабінет Міністрів України про визнання права власності на квартиру,-

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на квартиру.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що в 1973 році батькові ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , як працівнику Фастівської дистанції колії було надано житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , де він проживав із своєю сім'єю. Батьки позивача померли. Позивач ОСОБА_1 з часу народження та по теперішній час проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним проживають і члени його сім`ї та він має статус наймача житлової квартири. Вказана квартира перебуває на балансі Фастівської дистанції колії виробничого підрозділу регіональної філії«Південно-західна залізниця» АТ «Українська залізниця». Згідно протоколу від 19.11.1999 року засідання комісії по приватизації житлового фонду по Фастівській дистанції колії, ОСОБА_1 , як квартиронаймачу був наданий дозвіл на приватизацію вказаної квартири. Також відповідно до протоколу №11 засідання комісії по приватизації житлового фонду по Фастівській дистанції колії від 03 липня 2002 року йому був наданий повторний дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , але на той час він не скористався наданими йому дозволами та правом на приватизацію квартири і не оформив право власності на дану квартиру. При зверненні у травні 2019 року до органу приватизації житлового фонду Фастівської міської ради, отримав відмову. При зверненні до регіональної філії «Південно-західна залізниця» та до Акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо можливості приватизації квартири, також отримав відмову.

У зв`язку з тим, що квартира та будинок не передавалися на баланс до Фастівського комунального підприємства ЖЕК та не належить до житлового фонду міста, він не може реалізувати своє право на приватизацію квартири через місцеві органи, що стало підставою звернення до суду.

Враховуючи вищезазначене, позивачі просили суд визнати за ними в рівних частках по 1/6 частині кожному, право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 право власності по 1/6 частині кожному на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що житловий будинок, в якому знаходиться квартира, в якій проживають позивачі, у комунальну власність м. Фастова не передавався, не перебуває у власності територіальної громади міста Фастова, а тому як передбачено ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизацію квартир у цьому будинку не може бути здійснено за рішенням відповідної територіальної громади, про що зазначено у протоколі № 6 від 05.06.2019. Крім того, залізниця не є власником вказаного будинку, а даний будинок закріплений за АТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання, та не включений до статутного капіталу залізниці. Разом з тим, передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, у повному господарському віданні яких знаходиться державний житловий фонд, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, однак АТ «Укрзалізниця» не є органом приватизації, тому відповідачем не порушені права позивачів.

Вказував на те, що судом не враховано, що позивачі до органів приватизації, у власності чи у повному господарському віданні яких знаходиться житло, з відповідною заявою та необхідними документами, передбаченими чинним законодавством України не звертались, і відповідний орган приватизації не приймав рішення про відмову у приватизації позивачами вказаної квартири.

Стверджував, що право позивачів на приватизацію не оспорюється відповідачами, тому спір між сторонами відсутній, та згідно ст.. 392 ЦК України підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на майно відсутні.

Посилався на те, що суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 не скористався наданим йому правом та можливістю отримати свідоцтво про право власності на квартиру, тобто право приватизації квартири державного житлового фонду залишилось не реалізованим, оскільки судом не враховано, що свідоцтво про право власності видається на підставі рішення органу приватизації, проте в матеріалах справи відсутні відповідні рішення органу приватизації про передачу квартири, де проживають позивачі, їм у власність.

Крім того, вказував на те, що судом не враховано відсутність в матеріалах справи доказів, що позивачі проживають у квартирі на правових підставах на умовах найму (ордер, договір найму), тому висновок суду, що позивачі вселились в квартиру на законних підставах та є наймачами даної квартири ґрунтується на припущеннях. Відтак, позивачами не доведено факт правомірного вселення та проживання у вказаній квартирі на умовах найму, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Також судом не враховано, що відповідно до п. 3 Положення, діючого на час звернення до суду, квартира АДРЕСА_1 , закріплена на праві господарського відання АТ «Українська залізниця» є майном залізниці, та не підлягала приватизації.

11 січня 2020 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник ОСОБА_1 адвокат Махлай О.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначав, що у зв`язку з тим, що балансоутримувач відповідно до діючого законодавства не передав вказаний будинок в якому знаходиться квартира позивачів до територіальної громади міста Фастова, приватизувати квартиру через орган приватизації не має можливості. Тому саме з вини АТ «Українська залізниця» позивачі не можуть реалізувати своє конституційне право на житло. Звертав увагу суду на те, що три квартири у будинку АДРЕСА_1 приватизовані згідно розпорядження органу приватизації Козятинської дистанції цивільних споруд, які перебували на балансі вказаної організації до 2000 року, єдиною не приватизованою у будинку квартирою залишається квартира позивачів. Вказував на те, що аргумент АТ «Українська залізниця» про відсутність ордеру на квартиру в якій мешкають позивачі не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки обов`язку зберігати копію ордеру у громадянина немає і останній не несе відповідальність у разі відсутності ордера на підприємстві.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого може бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . з 12.02.1999 року по теперішній час.

Також, згідно Довідки від 05.03.2018 року за вказаною адресою зареєстрована його сім`я: ОСОБА_3 , яка є його дружиною, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , які є його дітьми.

Відповідно до листа виробничого підрозділу Фастівська дистанція колії Регіональна філія «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 26.03.2018 року за № 484, спірна квартира, що знаходиться в будинку 1879 року побудови, перебуває на балансі підрозділу Фастівська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Згідно протоколу № 11 засідання комісії по приватизації жилого фонду по Фастівській дистанції шляху від 19.11.1999 року ОСОБА_9 було дозволено приватизацію квартири по АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно протоколу засідання комісії по приватизації жилого фонду по Фастівській дистанції колії від 03.07.2002 року, ОСОБА_1 було повторно дозволено приватизацію державного житлового фонду: квартири по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 не скористався наданим йому правом та можливістю отримати свідоцтво про право власності на вказану квартиру, тобто право приватизації квартири державного житлового фонду залишилось нереалізованим.

Для реалізації свого права на житло ОСОБА_1 та члени його сім`ї звернулися з заявою до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» щодо приватизації квартири, на що, позивачу повідомлено, що будинок АДРЕСА_1 не передавався на баланс Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора».

На звернення позивача до Регіональної філії «Південно-західна залізниця» щодо надання дозволу на приватизацію, листом від 08.02.2018 року його повідомлено, що приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, а відповідно до Положення про регіональну філію «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» затвердженого наказом від 04.05.2017 року № 294, Філія не уповноважена здійснювати приватизацію житла.

ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо можливості приватизації житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

На вищевказаний лист 23.04.2018 року ПАТ «Укрзалізниця» надана відповідь, в якій зазначено, що вказаний будинок обліковується на балансі виробничого підрозділу Фастівської дистанції колії регіональної філії «Південно-західна залізниця». Вказаний будинок закріплений за ПАТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання. У ПАТ «Укрзалізниця» відсутні структурні підрозділи, які здійснюють приватизацію житлового фонду та відповідно до ч.4 Закону про залізничний транспорт, управління об`єктами державної власності, що не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» та його акціями проводяться Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту. Отже у ПАТ «Укрзалізниця» відсутні правові підстави для здійснення операції та надання погодження для приватизації житлового фонду. Також роз`яснено, що для реалізації свого права необхідно звернутися до органу приватизації за місцем проживання для оформлення необхідних документів для приватизації квартири відповідно до діючого законодавства, отримавши попередню згоду органу управління державним майном.

Позивачі звернулися з заявою до Органу приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності Фастівської міської ради.

На зазначену заяву Виконавчий комітет Фастівської міської ради надав лист-відповідь де зазначив, що заява була розглянута на засіданні Органу приватизації житлового фонду територіальної громади м. Фастова та прийнято рішення про відмову в передачі в приватну спільну часткову власність, шляхом приватизації спірної квартири в зв`язку з тим, що дана квартира знаходиться у будинку, який перебуває на балансі виробничого підрозділу Фастівської дистанції колії ПАТ «Укрзалізниця».

Спірна квартира АДРЕСА_1 перебуває на балансі виробничого підрозділу Фастівської дистанції колії ПАТ «Укрзалізниця» на праві повного господарського відання. Відповідно до вимог ч.7 ст. 4 Закону України «Про залізничний транспорт» даний будинок АДРЕСА_1 не увійшов до статутного капіталу АТ «Укрзалізниця» і рішень щодо визнання спірної квартири службовим житлом не приймалося.

Як зазначено в Довідці КП «Фастівське бюро технічної інвентаризації» від 13.08.2019 року № 1045, згідно архівних даних КП ФМР «Фастівське БТІ» чотирьохквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 до 2000 року перебував на балансі Козятинської дистанції цивільних споруд (ПЧ - 4). На сьогодні три квартири, а саме: №3, №1, №4 є приватизованими.

Станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру № 2 не зареєстровано. Первинну та поточну інвентаризацію квартири було проведено на ім`я ОСОБА_1 .

З наданих до суду позивачем ОСОБА_1 , договорів: про надання послуг з газопостачання, про користування електричною енергією, про надання населенню послуг з водопостачання і водовідведенням, про надання послуг електрозв`язку та квитанції, що підтверджують оплату за надання послуг за вказаними договорами, вбачається, що він є наймачем квартири, користується нею та здійснює її обслуговування.

Згідно Довідки № 624 від 25.04.2019 року КП ФМР «Фастівське БТІ» згідно архівних даних позивачі участі в приватизації фонду державного майна не приймали.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрутованості позовних вимог про визнання за кожним з позивачів відповідно до його частки права власності на житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1 , оскільки визнання права власності забезпечить захист та відновить порушені житлові права позивачів, закріплені Конституцією України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, враховуючи наступне.

Згідно із положеннями ст. 21, 22, 41 та 47 Конституції України кожен має право на житло, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу, зокрема, придбати житло у власність в порядку, визначеному законом. Конституційні права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, гарантуються державою і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 ЖК УРСР до житлового фонду включаються не тільки жилі будинки, а й жилі приміщення в інших будівлях.

Згідно з ч. 2 ст. 9 цього Кодексу громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону (ч.3 ст.8 Закону).

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства) (ч.4 ст.8 Закону).

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до ст.5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення (ч.5 ст.8 Закону).

На підставі ст. 1 Закону приватизація державного житлового фонду - це відчуження зазначених квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два й більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд, як передбачено Законом, - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який перебуває у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках (де мешкають два й більше наймачів), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до п.18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 року №396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за №109/17404, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Встановивши, що позивачу ОСОБА_1 , було дозволено приватизацію спірної квартири, однак ним не було оформлено свідоцтво про право власності на вказану квартиру; позивачі вселилися в дану квартиру на законних підставах, що підтверджено відомостями з Протоколу № 11 засідання комісії по приватизації жилого фонду по Фастівській дистанції шляху від 19.11.1999 року де зазначено, що комісія розглянула заяви квартиронаймачів, які проживають в тому числі позивач ОСОБА_10 (заява № 204) і дозволено приватизацію квартири по АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; спірна квартира, після внесених змін до законодавства, що стосується «Укрзалізниці», не увійшла до статутного фонду АТ «Укрзалізниця», є у господарському віддані підприємства і рішень щодо визнання її службовим житлом не приймалося; позивачі проживають в даній квартирі довгий період часу, несуть витрати по її утриманню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що житловий будинок, в якому знаходиться квартира, в якій проживають позивачі, у комунальну власність м. Фастова не передавався, не перебуває у власності територіальної громади міста Фастова, а тому як передбачено ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація квартир у цьому будинку не може бути здійснено за рішенням відповідної територіальної громади, про що зазначено у протоколі № 6 від 05.06.2019, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що позивачі до органів приватизації, у власності чи у повному господарському віданні яких знаходиться житло, з відповідною заявою та необхідними документами, передбаченими чинним законодавством України не звертались, і відповідний орган приватизації не приймав рішення про відмову у приватизації позивачами вказаної квартири, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

17 травня 2019 позивач звернувся до органу приватизації житлового фонду Фастівської міської ради Київської області по питанню приватизації квартири АДРЕСА_1 .

05 червня 2019 року відповідно до Протоколу № 6 засідання Органу приватизації житлового фонду територіальної громади міста Фастова прийнято рішення про відмову у передачі в приватну спільну часткову власність в рівних частках квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що дана квартира не є комунальною власністю територіальної громади міста Фастова та рекомендовано щодо використання свого права на безоплатну приватизацію квартири звернутися до суду.

Відповідно до листа № 01-18/84 від 20.02.2018 року наданого комунальним підприємством Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» зазначено, що квартира АДРЕСА_1 не передавалася на баланс міста.

Згідно довідки № 624 від 25 квітня 2019 року Фастівського бюро технічної інвентаризації станом на 01.01.2013 року за позивачами нерухоме майно не зареєстровано. Участі в приватизації фонду державного майна не приймали.

Згідно листа начальника виробничого підрозділу Фастівської дистанції колії, квартира АДРЕСА_1 перебуває на балансі виробничого підрозділу Фастівської дистанції колії регіональної філії «Пвденно-західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

У зв`язку з тим, що Фастівська дистанція колії є структурним підрозділом, позивач звернувся до регіональної філії «Південно-західна залізниця» щодо надання дозволу на приватизацію житла, але йому була надана відповідь від 08.02.2018 року за № НЗІ-5/116 в якій зазначено, що відповідно п.З ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідно до Положення про регіональну філію «Південно- західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Філія не уповноважена здійснювати приватизацію житла.

Крім того, відповідно до п.2.1 Положення про регіональну філію «Південно- Західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затвердженого наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 294 від 04.05.2017 року, Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи.

04 квітня 2018 року позивач звернувся із заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо можливості приватизації житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

На вказану заяву 23.04.2018 року позивач отримав відповідь в якій зазначено, що за вказаною в заяві адресою знаходиться житловий будинок, який обліковується на балансі виробничого підрозділу Фастівська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця». Зазначений будинок закріплений за ПАТ «Укрзалізниця» на праві господарського віддання. Також у відповіді зазначено, що у ПАТ «Укрзалізниця» відсутні структурні підрозділи, які здійснюють приватизацію житлового фонду та відсутні правові підстави для здійснення операцій та надання погодження на приватизацію житлового фонду. Також в листі зазначено, що для реалізації свого права необхідно звернутися до органу приватизації за місцем проживання для оформлення необхідних документів для приватизації квартири відповідно до діючого законодавства.

Проте, позивачі не можуть реалізувати своє право на приватизацію квартири через місцеві органи так як вищевказана квартира та будинок не передавалися на баланс до Фастівського комунального підприємства ЖЕК та не належить до житлового фонду міста.

29 грудня 2018 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» на заяву почивача надало відповідь, що на теперішній час не має повноважень, щодо надання дозволу на приватизацію, а у зв`язку з тим, що квартира за вказаною адресою перебуває на балансі виробничого підрозділу Фастівська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця», а зазначений будинок закріплений за АТ «Укрзалізниця» на праві господарського віддання рекомендовано звернутися до регіональної філії для підготовки відповідних пропозицій.

04 лютого 2019 року, позивач звернувся із черговою заявою до регіональної філії «Південно-Західна залізниця» щодо приватизації житла.

21 лютого 2019 року позивач отримав відповідь в якій зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами. Фастівська дистанція колії є виробничим підрозділом регіональної філії Південно-Західна залізниця», яка в свою чергу є відокремленим підрозділом Акціонерного товариства «Українська залізниця» та не має статусу юридичної особи діє на основі Положення. В Положенні про регіональну філію «Південно-Західна залізниця» АТ Укрзалізниця» не визначено повноважень філії стосовно приватизації житла. В той же час інформуємо, що регіональна філія «Південно-Західна лізниця» АТ «Укрзалізниця» не заперечує, щодо реалізації права на приватизацію житла, що передбачено Законом України» «Про приватизацію державного житлового фонду».

Зазначене дає підстави дійти висновку, що у зв'язку з відсутністю належного механізму та нормативно встановленого порядку щодо реалізації у даному випадку права на приватизацію житла, позивачі не можуть реалізивути своє конституційне право на житло.

Твердження про те, що право позивачів на приватизацію не оспорюється відповідачами, тому спір між сторонами відсутній, а відтак підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на майно відсутні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спір виник з підстав неможливості реалізації права на приватизацію житла.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано відсутність в матеріалах справи доказів, що позивачі проживають у квартирі на правових підставах на умовах найму (ордер, договір найму), тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сам по собі факт відсутності ордеру на квартиру, за наявністі інших доказів на підтвердження законного права користування спірною квартирою, які в той же час не спростовані відповідачем АТ «Укрзалізниця», не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до п. 3 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, квартира АДРЕСА_1 , закріплена на праві господарського відання АТ «Українська залізниця» є майном залізниці, та не підлягала приватизації, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з урахуванням ст.. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спірна квартира підлягає приватизації.

Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів право домагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» адвоката Будової Наталії Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 липня 2020 року.

Головуючий: Судді: