Справа № 0417/4639/2012
Провадження № 6/202/43/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря Паленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: АТ КБ «ПриватБанк», приватний виконавець Мукорез Олександр Леонідович про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, згідно якої просить визнати виконавчий лист, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 08 квітня 2019 року по справі № 0417/4639/2012 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року в сумі 180 049,04 доларів США та 1307,33 грн. судового збору, таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви обґрунтовані наступним. 28.10.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 750-мк від 13.10.2006 у розмірі 180049,04 доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 1439131,98 грн. та складається з: 75112 доларів ША простроченої заборгованості, 66306,04 доларів США простроченої заборгованості за відсотками, 38631 доларів СІЛА заборгованості з пені та судові витрати у розмірі 1820 грн. В іншій частині позову, тобто у стягненні з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відмовлено.

В свою чергу, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року в частині стягнення пені змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість з пені в сумі 308777,58 грн., зменшено загальну суму заборгованості, що стягується за кредитним договором № 750-мк від 13.10.2006 року з 180049,04 доларів США до 141418,04 доларів США.

В подальшому ухвалами Дніпровського апеляційного суду про виправлення описок від 25 січня 2019 року, від 30 січня 2019 року, від 06 лютого 2019 року, рішення суду фактично змінено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 шарів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98 грн., яка складається з: 75 112,00 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 66 306,04 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками; 308 777,58 грн. - заборгованість по пені. Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрито. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного.?

Надалі, постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду по справі №0417/4639/2012 від 17 липня 2019 року ухвали Дніпровського апеляційного суду про виправлення описок від 25 січня 2019 року, від 30 січня 2019 року, від 06 лютого 2019 року були скасовані.

Вважає, що виконавчий лист, виданий 08 квітня 2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» є таким, що не підлягає виконанню, так як ухвали Дніпровського апеляційного суду про виправлення описок від 25 січня 2019 року, від 30 січня 2019 року, від 06 лютого 2019 року - скасовано, а сам виконавчий лист не відповідає змісту та резолютивній частині рішення Індустріальні районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2015 року та рішенню Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року, яким рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року в частині стягнення пені змінено. Наведене зумовило заявника звернутися до суду.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи № 0417/4639/2012, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 750-мк від 13.10.2006 у розмірі 180049,04 доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 1439131,98 грн. та складається з: 75112 доларів США простроченої заборгованості, 66306,04 доларів США простроченої заборгованості за відсотками, 38631 доларів США заборгованості з пені та судові витрати у розмірі 1820 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року у частині стягнення пені змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість з пені у сумі 3 087 77,58 грн., зменшено загальну суму заборгованості, що стягується за кредитним договором від 13 жовтня 2006 року № 750-мк з 180 049,04 доларів США до 141 418,04 доларів США.

У грудні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до апеляційного суду із заявою про виправлення описки у рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року, в якій просило викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року - скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн., яка складається з: 75 112,00 Долар США - прострочена заборгованість за кредитом; 66 306,04 Долар США - прострочена заборгованість за відсотками; 308777,58 грн. - заборгованість по пені. Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрити. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного.», а також привести у відповідність описову та мотивувальну частини вказаного рішення. Заяву мотивовано тим, що апеляційний суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення у вказаній вище редакції. А при виготовленні повного тексту, на думку заявника, допустив описку та виклав текст, який не відповідає ухваленому у справі рішенню.

Також встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2019 року виправлено описки в резолютивній частині рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року замість зазначеного «Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року в частині стягнення пені змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість з пені в сумі 308777,58 грн., зменшити загальну суму заборгованості, що стягується за кредитним договором № 750-мк від 13.10.2006 р. з 180049,04 доларів США до 141418,04 доларів США.» вказано вірно: «Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року в частині стягнення пені змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість з пені в сумі 308777,58 грн., зменшити загальну суму заборгованості, що стягується за кредитним договором № 750-мк від 13.10.2006 р. з 180049,04 доларів США до 141418,04 доларів США.», замість вірного: «Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року - скасувати. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн., яка складається з: 75 112,00 Долар США - прострочена заборгованість за кредитом; 66 306,04 Долар США - прострочена заборгованість за відсотками; 308777,58 грн. - заборгованість по пені. Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрити. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного.».

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року у повному тексті рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року виправлено описку та постановлено вважати вірною таку редакцію рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року:«…Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконував, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення заборгованості з кредитора, а щодо солідарної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як поручителів, суд першої інстанції відмовив, оскільки додаткові угоди до договорів поруки не укладалися, тому договори поруки з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є припиненими. Проте в повному обсязі з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторонами по справі 13 жовтня 2006 року було укладено кредитний договір №750-мк відповідно до якого 18 жовтня 2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 125000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,00% на рік з кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2011 року. 24 квітня 2007 року між сторонам було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 750-мк від 13 жовтня 2006 року, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 8300 доларів США на строк до 12 жовтня 2011 року під 16% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 750-мк від 13 жовтня 2006 року було укладено: договір поруки № 750-мк від 13 жовтня 2006 року з ОСОБА_3 та договір поруки № 750-мк від 13 жовтня 2006 року з ОСОБА_1 . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконував у зв`язку з чим станом на 03 вересня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 180049,04 доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 1439131,98 грн., яка складається з: 75112 доларів США - простроченої заборгованості, 66306,04 доларів США - простроченої заборгованості за відсотками, 38631 доларів США - заборгованості з пені. Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки кредитор порушив умови кредитного договору в зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 180049,04 доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 1439131,98 грн., яка підлягає стягненню. Щодо позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ПАТ «Акцент-Банк», то колегія суддів вважає, що в цій частині рішення повинно бути скасовано і провадження закрито з наступних підстав. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді спав у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом можу бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Отже, судова колегія прийшла до висновку, що провадження, в цій частині, слід закрити на підставі ст.ст.205, 310 ЦПК України, повідомивши позивача, що розгляд його позовних вимог до вказаної юридичної особи віднесено до юрисдикції господарських судів. Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» необхідно задовольнити, а рішення Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн., яка складається з: 75 112,00 Долар США - прострочена заборгованість за кредитом; 66 306,04 Долар США - прострочена заборгованість за відсотками; 308777,58 грн. - заборгованість по пені. Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрито. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного. Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,ВИРІШИЛА: Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року - скасувати. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн., яка складається з: 75 112,00 Долар США - прострочена заборгованість за кредитом; 66 306,04 Долар США - прострочена заборгованість за відсотками; 308777,58 грн. - заборгованість по пені. Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрити. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного.».

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року виправлено описку в резолютивній частині рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року та замість зазначеного «Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн....», вказано вірно: «…Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ від 03.09.2012 року дорівнює 1439131,98 грн....». Судові рішення мотивоване тим, що у повному тексті рішення від 11 жовтня 2017 року були допущені описки, які необхідно виправити на підставі частини першої статті 269 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2019 року ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2019 року, від 30 січня 2019 року та від 06 лютого 2019 року скасовано, питання про виправлення описки передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про виправлення описки в рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року відмовлено.

За положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий лист, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 08 квітня 2019 року по справі № 0417/4639/2012 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року в сумі 180 049,04 доларів США та 1307,33 грн. судового збору, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції у 15-ти денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.О. Кухтін