Справа № 570/4572/17
Номер провадження 2-з/570/11/2020
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю: секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТзОВ "Будкомфорт-Лайн", ОСОБА_4 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору АКБ «УкрСиббанк», ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя; поділ майна подружжя; скасування державної реєстрації майна,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться вищезазначена цивільна справа.

08.07.2020 року позивачкою за зустрічним позовом було подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на статутний капітал ПП «АВТОТЕХНОЛОГІЯ» та все майно, належне ПП «АВТОТЕХНОЛОГІЯ» (, юридична адреса: вул. Колгоспна, 40, с. Тараканів Дубенського району Рівненської області) майно.

Суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. (з відповідними змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Приписами ст. 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, приймаючи рішення щодо заяви про забезпечення позову суд зважає, що заявниця не довела, що ОСОБА_2 бажає здійснити відчуження такого майна, або використати його на свій розсуд.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову. Лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження ОСОБА_2 майна не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, у випадку вжиття заходів забезпечення позову, існуватимуть перешкоди здійснення господарської діяльності ПП «АВТОТЕХНОЛОГІЯ», і це буде втручанням суду у господарську діяльність, що прямо суперечитиме положенням діючого законодавства, і є неприпустимим.

За наведених обставин суд додатково зазначає, що обраний вид забезпечення не є співмірним обсягу заявлених вимог, а накладення арешту на статутний капітал ПП «АВТОТЕХНОЛОГІЯ» та на все майно, належного ПП «АВТОТЕХНОЛОГІЯ», призведе до зупинки діяльності підприємства, буде грубо порушувати права та інтереси юридичної особи, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.