Справа № 602/762/20
Провадження № 2-н/602/34/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2020 р. м.Ланівці

Суддя Лановецького районного суду Тернопільської області Костів Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із Рятувально-водолазної служби Тернопільської області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та зобов`язання сплатити нарахований але не перерахований єдиний соціальний внесок від суми нарахованої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 подав до суду заяву про видачу судового наказу, у якій просить стягнути із Рятувально-водолазної служби Тернопільської області нараховану але не виплачену заробітну плату за період із 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року у розмірі 36524,31 гривень та зобов`язати сплатити нарахований але не перерахований єдиний соціальний внесок від суми нарахованої заробітної плати для зарахування органом ПФУ страхового стажу за відповідний період.

Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

При цьому, у поданій заяві про видачу судового наказу, крім вимоги про стягнення із боржника нарахованої але не виплаченої заробітної плати просить також зобов`язати боржника сплатити нарахований але не перерахований єдиний соціальний внесок від суми нарахованої заробітної плати для зарахування органом ПФУ страхового стажу за відповідний період.

У пункті 9 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року №14, зазначено, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, вимога про зобов`язання сплатити нарахований але не перерахований єдиний соціальний внесок від суми нарахованої заробітної плати для зарахування органом ПФУ страхового стажу за відповідний період входить до предмету доказування у справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Враховуючи наведене, у видачі судового наказу в частині вимог про зобов`язання сплатити нарахований але не перерахований єдиний соціальний внесок слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.163-166, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_3 у видачі судового наказу в частині вимог про зобов`язання сплатити нарахований але не перерахований єдиний соціальний внесок.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення та підписання ухвали 17 липня 2020 року.

Суддя: Л. І. Костів