КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Коцюрба О.П., Сержанюк А.С.,

секретар Шебуєв Д.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Аваєвою Наталією Валеріївною, яка діє на підставі договору, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, служба у справах дітей Черкаської міської ради, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання та за зустрічним позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа - служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми шляхом визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей.

Позов обґрунтовувала тим, що сторони від шлюбу мають двох спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя не склалось, відтак вона з дітьми проживають окремо від відповідача. В зв`язку з неодноразовими погрозами відповідача про відібрання дітей, позивач вирішила звернутися до суду з вимогами про визначення місця проживання дітей з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття (т 1, а.с. 1-3).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.12.2017 роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей (т. 1 а.с. 5)

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми шляхом визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Свої вимоги мотивував тим, що від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2018 шлюб було розірвано, сторони проживають окремо. Діти проживають разом з матір`ю. Зі слів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, а тому він вважає, що щонайкращою буде ситуація, коли діти все-таки залишаться проживати разом з матір`ю, а він буде брати участь у їх вихованні та утриманні, сплачуючи аліменти, відвідуючи доньку та сина, забираючи їх до себе на вихідні та канікули відповідно до чітко встановленого графіка. Відтак просив суд: усунути йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, визначивши способи його участі у вихованні його дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ними шляхом встановлення наступного графіку їх зустрічей: у перший і третій тиждень кожного місяця з 18.00 п`ятниці по 18.00 неділі за місцем проживання ОСОБА_1 ; щороку з 01 по 31 липня, а також першого тижня зимових канікул для спільного відпочинку та оздоровлення як за місцем проживання ОСОБА_1 , так і за його межами (т 1, а.с. 10-20).

У березні 2018 року ОСОБА_1 подана заява про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі Ѕ з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття (т. 1 а.с. 94-97).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2019 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 118,00 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2018 і до досягнення сином повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1 699,00 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2018 і до досягнення донькою повноліття. В решті позову відмовлено (т. 3 а.с. 68-75).

Позов ОСОБА_2 задоволено, усунуто перешкоди у спілкуванні з дітьми, визначивши способи його участі у вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом встановлення графіку їх зустрічей: у перший і третій тиждень кожного місяця з 18.00 п`ятниці по 18.00 неділі за місцем проживання ОСОБА_2 ;щороку з 01 по 31 липня, а також першого тижня зимових канікул для спільного відпочинку та оздоровлення як за місцем проживання ОСОБА_2 , так і за його межами (т. 2 а.с. 68-75).

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення аліментів в твердій грошовій валюті, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, допустити негайне виконання рішення в цій частині в порядку ст. 430 ЦПК України; скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким встановити способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей та спілкуванні з ними шляхом наступного графіку їх зустрічей, з урахуванням думки та стану здоров`я кожної дитини - перші та треті вихідні місяця з 10.00 суботи до 17.00 неділі; один місяць влітку (липень) під час відпустки батька; один тиждень під час зимових канікул, без присутності матері дітей та з урахуванням обставин, що можуть виникнути, в іншій частині рішення залишити без змін. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції постановив необґрунтоване рішення про відхилення позовних вимог ОСОБА_1 в частині їх незадоволення, дане рішення ґрунтується на необ`єктивному дослідженні всіх доказів і обставин справи, а саме на припущеннях суду. При ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані інтереси дітей, а також проігноровано її інтереси на спілкування з дітьми (т. 2 а.с. 101-116).

28.01.2020 від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не має підстав для її задоволення, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, та таким, що не підлягає скасуванню (т. 2 а.с. 147-157).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - Аваєва Н.В. підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 визнає вимоги позивача в частині визначення місця проживання дітей з матір`ю, а щодо стягнення аліментів, то з урахуванням наданої останнім довідки про доходи, суд вважав, що стягнення аліментів у частці від доходів відповідача буде суперечити інтересам дітей, і прийняв рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій валюті.

Але погодитися з такими висновками в повній мірі не можна з огляду на таке.

Виходячи зі змісту частин шостої-десятої статті 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, встановлення правовідношення, примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку.

У відповідності до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За правилами ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до норм ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частинами першою-третьою статті 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частиною 1 статті 161 СК України визначено, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 180 СК України проголошено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК).

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 28.02.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2018, було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1997 ОСОБА_1 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 73).

Згідно з актом обстеження житлових умов № 1 від 02.01.2018 умови проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , належні для проживання дітей сторін (т. 1 а.с. 77-78).

З огляду на довідку з місця проживання № 606 від 27.12.2017 ОСОБА_1 та діти сторін проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 75).

З довідки № 16 від 22.01.2018 та характеристики від 17.04.2018 № 73 вбачається, що ОСОБА_1 працює бібліотекарем КЗ «Обласна бібліотека для дітей» з 02.01.2018 та позитивно характеризується (т. 1 а.с. 90).

З характеристики № 6 від 17.01.2018 та довідки ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу № 91 «Кобзарик» № 120 від 21.12.2017 вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує даний заклад з 08.09.2017, позитивно характеризується (т. 1 а.с. 107).

З характеристики вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Черкаському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей спортивного профілю № 34» та позитивно характеризується (т. 1 а.с. 117-118).

З огляду на наказ ФОП ОСОБА_8 № 1-к від 10.05.2018 та довідку ФОП ОСОБА_8 від 11.09.2018 ОСОБА_2 прийнятий ФОПОСОБА_8 з 11.05.2018 на посаду інженера-будівельника з посадовим окладом 3730 грн., за травень 2018 року ним було отримано 2611 грн., за червень, липень, серпень 2018 року - по 3730 грн. щомісячно (т. 2 а.с. 4-5).

З довідки-характеристики з місця проживання № 134 від 01.02.2018, медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного огляду серії 12ЯЯФ № 204958 від 29.01.2018, сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 12ЯЯФ № 792740 від 29.01.2018 вбачається, що ОСОБА_2 позитивно характеризується та не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра (т. 1).

Рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 229-232).

Рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 377 від 08.06.2018 було встановлено батькові ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : перші та треті вихідні місяця з 10.00 суботи до 17.00 неділі; один місяць влітку (липень) під час відпустки батька; один тиждень під час зимових канікул; без присутності матері дітей та з урахуванням обставин, що можуть виникнути (т. 1 а.с. 238).

Відповідно до листа Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 1975/30-02-48 від 24.07.2018 заява ОСОБА_2 щодо неналежного виконання ОСОБА_1 вище згаданого рішення органу опіки та піклування розглянута, з матір`ю дітей проведено бесіду профілактичного характеру, рекомендовано ОСОБА_2 , якщо він вважає, що ОСОБА_1 не належним чином виконує згадане рішення, звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні дітей (т. 1 а.с. 239).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування щодо відхилення її вимог в частині визначення аліментів на двох дітей у розмірі Ѕ від усіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

При визначенні розміру аліментів, згідно ст. 182 СК України, суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд першої інстанції, стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі виходив з того, що в матеріалах справи є довідка про доходи ОСОБА_2 , яка вказує на низький рівень його доходу. Крім того, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі підлягають індексації, тому такий спосіб стягнення аліментів з батька на утримання дітей не може суперечити інтересам дітей. При цьому, суд врахував, що ОСОБА_2 не заперечував проти стягнення аліментів у такий спосіб і у такому розмірі, що перевищує позовні вимоги ОСОБА_1 .

Однак, стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в твердій грошовій валюті, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 просила стягнути аліменти на двох дітей у частці від його доходів, а саме у розмірі Ѕ від усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України, може бути присуджено за заявою одержувача аліментів, що в даному випадку може свідчити про вихід судом за межі заявлених позовних вимог, і порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК), у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів з твердої грошової суми на часткову у розмірі 1/3 від усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, з урахуванням пояснень, викладених позивачкою в апеляційній скарзі .

Посилання апелянта на неналежність довідки та наказу ФОП від 11.05.2018 про прийняття на роботу, колегія суддів оцінює критично. Оскільки, процедура правильності оформлення найманого працівника не стосуються предмету спору, а сама апелянт не є суб`єктом трудових відносин з роботодавцем ОСОБА_2 , а отже, і не є суб`єктом оскарження дій роботодавця відповідача.

Посилання апелянта на те, що вказані у довідці про доходи відповідача не відповідають визначеній законодавством мінімальній заробітній платі також є безпідставними, оскільки дохід фізичної особи визначається після всіх обов`язкових відрахувань та соціальних внесків і може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Щодо встановленого графіку відвідування дітей, слід зазначити наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що сторони проживають у різних, віддалених населених пунктах, тобто дорога від місця проживання дітей до місця проживання батька займатиме значний час, а тому з метою дотримання інтересів дітей та батька, які мають право на спілкування один з одним не лише у дорозі, проміжок часу на побачення батька з дітьми на вихідних, визначений органом опіки та піклування, був збільшений.

Крім того, до матеріалів справи не було надано доказів того, що станом на день ухвалення оскаржуваного рішення у заявлений ОСОБА_2 період часу діти зайняті у гуртках, секціях, факультативах тощо, і що пропуск таких занять зашкодить інтересам дітей.

Також з метою надання можливості сторонам заздалегідь планувати свій час та час дітей, в тому числі й для отримання санаторно-курортних путівок, вибору на роботі часу відпустки, судом першої інстанції було правильно та чітко визначено періоди побачень та відпочинку дітей з батьком на літніх та зимових канікулах більш конкретно.

Чітке знання батьками та дітьми свого графіку на рік не може шкодити інтересам дітей.

Посилання позивача на те, що графіком побачень порушені її права на побачення з дітьми у вихідні дні, спростовується змістом оскаржуваного рішення, так як за батьком закріплено протягом року всього лише двоє пар вихідних на місяць, один тиждень на зимових канікулах та один місяць на літніх канікулах, весь інший час: двоє пар інших вихідних, осінні та весняні канікули, один тиждень зимових канікул та 2 місяці літніх канікул, а також вечори будніх днів протягом року залишились за матір`ю, з якою діти проживають. Тобто, ні про яке порушення інтересів матері у даному випадку мова йти не може. Тим паче, що відповідач за зустрічним позовом також зможе заздалегідь планувати свій час протягом року з огляду на чітко встановлений графік побачень батька з дітьми.

Разом з тим, слід зазначити, що рішення органу опіки та піклування щодо графіку побачень батька з дітьми, має рекомендаційний характер та не має для суду вирішального значення.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду повністю та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення аліментів з твердої грошової суми на часткову у розмірі 1/3 від усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Аваєвою Наталією Валеріївною, яка діє на підставі договору задовольнити частково.

Рішення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, служба у справах дітей Черкаської міської ради, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа - служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми шляхом визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми змінити в частині стягнення аліментів .

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2018 і до досягнення сином повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст складено 15 липня 2020 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк