Справа № 263/4579/20
Провадження № 2/263/1594/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 липня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 94865,44 грн. та судові витрати.

В позові вказано, що 08.04.2017 року в м. Київ мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Ленд Ровер", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки "Ленд Ровер", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва винним у дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_1 .

У результаті даної ДТП було пошкоджено автомобіль ОСОБА_2 , застрахований ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», згідно з договором страхування №3111/261/000811 від 28.03.2017 р.

Власник пошкодженого автомобіля звернулася з заявою до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту.

Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку фактури, звіту експерта було розраховано та виплачено на рахунок страхувальника страхове відшкодування в розмірі 194865,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням №122051 від 26.04.2017 р.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника "Ленд Ровер", д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», страхова компанія здійснила страхову виплату у межах ліміту на користь позивача в розмірі 100 000 грн.

Різниця між завданою відповідачем шкодою і шкодою, яка була відшкодована страховою компанією, становить 94 865,44 грн., яку позивач з посиланням на вимоги ст.ст.993, 1194 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з відповідача.

04.05.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполь Донецької області позовну заяву залишено без руху.

22.05.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином.

До суду від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав.

За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що 08.04.2017 року, о 23 год. 35 хв., ОСОБА_1 , у м. Києві, по вул. Б. Хмельницького та І. Франка, керуючи автомобілем марки «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не впорався з керуванням, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на дорожній знак 5.35 та припаркований транспортний засіб «Land Rover Diskaveri», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження, також був пошкоджений дорожній знак 5.35. Своїми діями ОСОБА_1 порушив 2.3б, 13.3 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується відповідною постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2017р. /а.с.13/.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 07.07.2017, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винним у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача ОСОБА_1 у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною.

У результаті вищезазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль «Land Rover Diskaveri» д.н.з. НОМЕР_2 , застрахований у ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" згідно з договором страхування №3111/261/000811 від 28.03.2017 року, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_2 /а.с.7-11/.

Згідно з заявою від 11.04.2017 року власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 звернулася до ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" про сплату страхового відшкодування відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту. /а.с.14/.

На підставі протоколу огляду транспортного засобу від 11.04.2017 року /а.с.15/, рахунку №1036652 від 12.04.2017 р. /а.с.16/; звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) /а.с.17-20/; протоколу огляду транспортного засобу від 13.04.2017 року /а.с.21/; ремонтної калькуляції №52/04/17 від 18.04.2017 р. /а.с.22-23/; розрахунку суми страхового відшкодування /а.с.25/ та страхового акту №30113/1 /а.с.26/, було розраховано та виплачено на рахунок страхувальника страхове відшкодування в розмірі 194865,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням №122051 від 26.04.2017 р. /а.с.28/.

Як вказано у вимозі про сплату боргу від 20.02.2018р., поданою позивачем до відповідача, було прийнято рішення про виплату на рахунок страхувальника ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 194865,44 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Домінанта» згідно з полісом АК /2573301 , тому в ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" наявне право вимоги до ПАТ «СК «Домінанта» на суму страхової виплати у межах ліміту в розмірі 100 000 грн. Позивач просив відповідача виплатити різницю між завданою відповідачем шкодою і шкодою, яка відшкодовується ПАТ «СК «Домінанта» в сумі 94 865,44 грн. Відповідач у відповідь на вимогу борг не визнав /а.с.29, 30/.

Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

В свою чергу ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідно до статті 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «г» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Ленд Ровер", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 була застрахована у ТОВ "Страхове товариство "Домінанта" на підставі полісу № АК / 2573301, страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику та здійснила страхову виплату у межах ліміту на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" у розмірі 100000,00 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Оскільки позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 194865,44 грн. (розмір завданої шкоди), 100 000.00 грн. була відшкодована ТОВ "Страхове товариство "Домінанта", таким чином, різниця, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача, становить 94865,44 грн.

З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

Оскільки, відповідачем не надано доказів добровільного виконання вимоги про відшкодування збитків страховій компанії, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов є обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду, в розмірі 2102,00 грн.

На підставі ст.ст. 15,16,1166,1194 ЦК України, керуючись ст. ст. 80,81,141, 265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (юридична адреса 01133, м.Київ, бул.Лесі України, 9, ) суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 94865 (дев`яносто чотири тисячі вісімсот шістдесят п`ять) грн. 44 коп. та судовий збір в розмірі 2102 грн., а всього - 96 967 грн. 44 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Томілін