№ 3346/3150/20
пр. № 4-с/336/53/2020
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі скаржника ОСОБА_1 , представника скаржника адвоката Вертелецької Т.В., стягувача ОСОБА_2 , державного виконавця Алєксандрової С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Алєксандрової Світлани Миколаївни про визнання дій протиправними, скасування розрахунку заборгованості, зобов?язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Алєксандрової С.М. щодо складання розрахунків заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом. Виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 17.01.2019 року, скасування розрахунків заборгованості по аліментам від 21.02.2020 року та від 10.06.2020 року, скалдені державним виконавцем Алєксандровою С.М., зобов?язати державного виконавця Алєксандрову здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 з урахуванням усіх наданих ним квитанцій, а також з урахуванням доходу ОСОБА_1 у відповідності до наданого ним договору.

В судовому засіданні боржник та його представник скаргу підтримали, вказавши, що з грудня 2018 року по лютий 2020 року державним виконавцем безпідставно визначався розмір аліментів, виходячи з показника середньої заробітної плати працівників по Запорізькій області, адже ОСОБА_1 був наданий договір цивільно-правового характер, за яким дохід ОСОБА_1 складав 4000 гривень на місяць, тож саме з цієї суми мав би визначатись розмір аліментів. Також державним виконавцем не враховані платіжні документи на підтвердження сплати аліментів в сумі 1600 гривень 31.12.2018 року, на 1600 гривень від 31.03.2019 року та на 1005,03 гривень від 03.09.2020 року.

Державний виконавець Алєксандрова С.М. в судовому засіданні проти скарги заперечувала, вказуючи, що виконавче провадження було прийнято нею до провадження від іншого державного виконавця, був здійснений розрахунок заборгованості по аліментам, виходячи з середнього заробітку працівників по Запорізькій області, адже відомостей про працевлаштування ОСОБА_1 немає. Наданий ОСОБА_1 договір від 01.12.2018 року не врахований, адже в ньому відсутні відомості про фактичну виплату винагороди, також не надано довідку про виплачені за цим договором суми. До березня 2020 року розмір аліментів нараховувався саме виходячи з середнього показника заробітної плати, після чого надійшли відомості про офіційне працевлаштування ОСОБА_1 , тож з березня розмір аліментів нараховується, виходячи з його фактичного заробітку. Щодо неврахування платіжних документів на підтвердження сплати аліментів у грудні 2018, березні та вересні 2019 років це сталось випадково та ця помилка була нею особисто усунута шляхом складення нового розрахунку з урахуванням усіх платіжних документів, які надані боржником.

Стягувач ОСОБА_2 проти скарги заперечувала, вказуючи, що будь-яких підстав для визначення розміру аліментів не з середнього заробітку працівників по регіону, а виходячи з договору від 01.12.2018 року, немає, адже відомості про роботу за цим договором є недостовірними, сам ОСОБА_1 , звертаючись з позовом про визначення місця проживання дитини, стверджував, що його матеріальний стан дозволяє йому утримувати дитину, а відомості про фактичну оплату послуг за договором відсутні. На переконання стягувача, державним виконавцем безпідставно враховані в якості оплати аліментів надані ОСОБА_1 платіжні доручення, адже в них немає відомостей про призначення платежу, а саме, що ці грошові кошти сплачені в якості аліментів, тож заборгованість ОСОБА_1 навіть більша, ніж вказано у розрахунках.

Вирішуючи скаргу, суд виходить з наступного.

У відповідно до положень ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, в даному випадку суд перевіряє лише чи діяв державний виконавець в межах своїх повноважень, чи відповідали його рішення та дії вимогам чинного законодавства.

При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне.

Судовим наказом, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 17.01.2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця від 12.03.2019 року було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу.

Згідно із наданою ОСОБА_1 довідки від 16.08.2019 року боржник з 01.12.2018 року займає посаду директора ТОВ «Софіябіофарм», але перебуває у відпустці без збереження заробітної плати.

Згідно зі оспорюваним розрахунком заборгованості від 21.02.2020 року розмір аліментів визначався до березня 2020 року, виходячи з середньої заробітної плати працівника для Запорізької області.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Проаналізувавши наданий боржником договір від 01.12.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Юстар голд», суд погоджується з доводами державного виконавця щодо неврахування його при визначені розміру аліментів, виходячи з наступного.

Як зазначає ст. 195 СК України розмір аліментів, який стягнутий у частці від заробітку платника, розраховується, виходячи саме з фактичного заробітку (доходу) платника.

Натомість з наданого ОСОБА_1 договору вбачається, що він має надавати послуги чи виконувати роботи, вид та кількість яких договором не визначені, однак. факт надання таких послуг або виконання робіт має бути підтверджений актами прийому наданих послуг (виконаної роботи).

Будь-яких актів про фактичне виконання робіт або надання послуг ОСОБА_1 не надано.

У відповідності до п. 4.1, 4.2 договору вартість послуг (робіт) складає всього 4000 гривень. Оплата здійснюється після підписання акта прийому наданих послуг (виконаної роботи).

Зі змісту договору не вбачається, щоб він мав постійний характер, а оплата у 4000 гривень сплачувалась щомісячно, як стверджував ОСОБА_1 . Фактично немає жодних доказів того, що за цим договором ОСОБА_1 виконувалась робота або надавались послуги, а ТОВ «Юстар Голд» сплачувалась вартість цих послуг або роботи.

При цьому суд також враховує, що про існування цього договору ОСОБА_1 державному виконавцеві сповістив лише наприкінці лютого 2020 року, натомість як договір датований груднем 2018 року, тобто місяцем, з якого за судовим наказом з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії державного виконавця в частині визначення розміру аліментів, виходячи з середнього заробітку працівника по Запорізькій області, за період з грудня 2018 року по лютий 2020 року включно є правомірними.

Щодо неврахування державним виконавцем трьох платіжних доручень на підтвердження сплати судового збору, в цій частині доводи скарги знайшли своє підтвердження, адже державний виконавець не заперечувала, що дійсно помилково платіжні доручення враховані не були.

Водночас державний виконавець самостійно усунула цей недолік та здійснила перерахунок заборгованості по аліментам, тож фактично на момент розгляду скарги, з урахуванням вищевикладених висновків суду, підстав для задоволення вимог в частині скасування розрахунку заборгованості від 10.06.2020 року та зобов?язання здійснити новий розрахунок немає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скаржником не доведено порушення його прав державним виконавцем в ході виконавчого провадження в межах доводів скарги, у зв`язку з чим підстав для задоволення скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447, 448, 450 451 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Александрової Світлани Миколаївни про визнання дій протиправними, скасування розрахунку заборгованості, зобов?язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк