КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6059/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Іванченка М.М., Коцюрби О.П.

при секретарі: Кемському В.В.

за участю: представника скаржника - адвоката Свірєпової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Свірєпової Анни Валеріївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА», на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Дарницького районного суду м. Києва Комаревцевої Л.В.,

у цивільній справі № 753/20340/19 за заявою адвоката Тута Інни Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову до подання ОСОБА_1 позовної заяви до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА», Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сорока Валерія Миколайовича про скасування державної реєстрації.

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року адвокат Тута І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою щодо вжиття заходів забезпечення позову, в якій просила:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ;

- заборонити суб`єктам державної реєстрації та іншим органам з належними повноваженнями провадити будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності на вказану квартиру;

- заборонити представникам ТОВ «ВАКАНДА» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо володіння користування та розпорядження спірною квартирою.

Обґрунтовуючи вимоги заяви тим, що невжиття обраних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона хоче звернутися до суду шляхом визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та скасування реєстраційних дій, зобов`язуючись який при цьому подати до Дарницького районного суд м. Києва протягом десяти днів з моменту подачі заяви.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,9 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам та іншим органам з належними повноваженнями провадити будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності на вказану квартиру.

Заборонено представникам ТОВ «ВАКАНДА» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Не погодившись з ухвалою, представник відповідача ТОВ «ВАКАНДА» подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову.

Посилаючись на те, що суд не пересвідчився чи дійсно між сторонами виник спір, а позивач належним чином не обґрунтував позовні вимоги до ТОВ «ВАКАНДА». Зазначаючи також, що позивачем не надано доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Адвокатом Тута І.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до апеляційного суду подано пояснення, щодо необхідності залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник ТОВ «ВАКАНДА» апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не подавали, у зв`язку з чим колегія суддів в силу положень ст. 372 ЦПК України вважала можливим здійснити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів, щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Зокрема, судом враховувалось, що підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом є те, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06.04.2016 року було задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 і в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором від 16.08.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності на квартиру за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Незважаючи на те, що у рішенні судом вказувалось на неможливість його виконання на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», банк, на думку позивача, незаконно відступив право вимоги за кредитним та іпотечним договорами ТОВ «ВАКАНДА».

Таким чином, суд першої інстанції правомірно вважав, що між сторонами дійсно виник спір, зокрема щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги в частині помилковості зазначення ОСОБА_1 сторін правочинів про відступлення права вимоги №245 від 02.04.2019 року та №539 від 08.08.2019 року, а саме: договори було укладено не між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ВАКАНДА» ( за позовом ), а почергово: між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН», а потім між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВАКАНДА», що свідчить про відсутність спору між позивачем та ТОВ «ВАКАНДА», на думку колегії суддів не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Помилковість зазначення позивачем в позові сторін зазначених вище договорів не спростовує того факту, що наслідком укладення обох договорів про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами стала реєстрація за ТОВ «ВАКАНДА» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_1 оспорює в межах даного провадження.

Не ґрунтуються на нормах діючого законодавства і доводи апеляційної скарги в частині того, що позивачем не надано доказів на обґрунтування позовних вимог в частині незаконності відступлення права вимоги та реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ВАКАНДА», оскільки відповідні обставини підлягають встановленню судом під час вирішення спору по суті, а не на стадії забезпечення позову.

При цьому, надане до суду апеляційної інстанції скаржником рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року, постановлене за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 та яким останній відмовлено у задоволенні позову, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки апеляційний перегляд судових рішень на предмет їх законності та обґрунтованості здійснюється на момент їх ухвалення/постановлення.

Відтак, відмова у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 може бути підставою для порушення питання про скасування заходів забезпечення позову в порядку положень ст. 158 ЦПК України, а не щодо скасування в апеляційному порядку ухвали, якою такі заходи було вжито.

Крім того, вжиті заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, діють до набрання рішенням суду по даній справі законної сили та спрямовані виключно на забезпечення можливості виконання такого рішення у майбутньому, не порушуючи законних прав та інтересів відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374,375, 381 -384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Свірєпової Анни Валеріївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА», залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 липня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: