Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3343/19 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 36 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Вачко В.І.

у цивільній справі №286/3343/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка призвела до ненадання йому телекомунікаційних послуг відповідно до Закону України «Про телекомунікації»; нарахувати з 01.06.2017 року та стягнути з відповідача згідно ст.40 Закону України «Про телекомунікації» на його користь штраф у розмірі 25 відсотків добової абонентської плати за кожну добу перевищення; стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.; зобов`язати відповідача негайно відновити послуги електрозв`язку за місцем проживання позивача; зобов`язати відповідача надавати йому послуги цілодобово 365 (366) днів на рік за встановленими показниками якості, відповідно до стандартів, умов договору та вимог Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 05.11.2010 року він уклав з ВАТ «Укртелеком» в особі начальника Центру телекомунікаційних послуг Житомирської філії ВАТ «Укртелеком» (з 2011 року ВАТ «Укртелеком» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Укртелеком») договір про надання телекомунікаційних послуг, відповідно до умов якого відповідач провів підземний кабель з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку та за місцем проживання позивача встановив індивідуальний телефонний апарат з номером 5-31-17. З 02.04.2018 року відповідач змінив позивачу тарифний план з «Домашній базовий» на «Простий». Абонентську плату на пільгових умовах позивач завжди оплачував вчасно і заборгованості не має. Згідно з Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою КМ України від 08.08.1995 року №720, оператори, провайдери не мають права відмовляти у подальшому наданні загальнодоступних (універсальних) послуг інвалідам І та ІІ групи усіх категорій. У 2017 році у позивача почав нестабільно працювати телефонний зв`язок. Він неодноразово звертався до відповідача, на урядову «гарячу лінію», до правоохоронних органів, Адміністрації Президента України, про термінове поновлення йому послуги стаціонарного телефонного зв`язку. Відповідач листами повідомляв позивача, що за наявними обліковими даними його телефон працював нестабільно, неякісно через пошкодження лінійно-кабельних споруд зв`язку, зокрема у періоди з 01.06.2017 року до 31.08.2017 року, з 05.09.2017 року, з 06.02.2018 року по 14.02.2018 року, з 01.04.2018 року. Відповідач планував відновити надання послуг телефонного зв`язку в орієнтовні терміни відповідно - протягом вересня 2017 року, до 29.12.2017 року, протягом травня 2018 року. Однак, телефонного зв`язку відповідач так і не відновив, чим порушив права позивача. Тому, посилаючись на ст.ст.11,23,626, 629,901,1167 ЦК України, ст.ст.1,32,63 Закону України «Про телекомунікації», п.п.11-13 ст.35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМ України від 11.04.2012 року №295, ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» негайно відновити телекомунікаційні послуги електрозв`язку за місцем проживання ОСОБА_1 , що у АДРЕСА_1 , та надавати ці послуги цілодобово 365 (366) днів на рік за встановленими показниками якості, відповідно до стандартів, вимог Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг та умов договору про надання телекомунікаційних послуг від 05.11.2010 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» на користь держави судовий збір в сумі 1 536,80 грн.

У поданій апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Судові витрати віднести за рахунок держави. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що тимчасове припинення зв`язку сталось у зв`язку зі складними погодними умовами, а саме, грози та пропадання електроенергії в с. Лучанки Овруцького району, в результаті чого обладнання, яке забезпечує роботу телефона, не працює. Навіть після появи електроенергії обладнання дуже часто не працює, про що позивач повідомлявся неодноразово. По даному абоненту дійсно наявні часті аварії на лінії, але не з вини відповідача, а внаслідок обставин непереборної сили та форс-мажору. Також вказує, що відповідач щоразу на звернення позивача про відсутність зв`язку проводив корегування нарахувань абонентської плати відповідно до вимог ст.40 Закону України «Про телекомунікації» та за час відсутності телефонного зв`язку абонентська плата не нараховувалась. Крім того вказує, що при ухваленні рішення судом не було взято до уваги вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року та не надано суду жодного документального доказу про погіршення стану здоров`я позивача із-за дій відповідача.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ВАТ «Укртелеком» в особі начальника Центру телекомунікаційних послуг Житомирської філії ВАТ «Укртелеком» (з 2011 року ВАТ «Укртелеком» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Укртелеком») та ОСОБА_1 05.11.2010 року було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг, згідно з умовами якого Укртелеком зобов`язується надавати абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутникові (додаткові) послуги, згідно з переліком та в обсягах, замовлених абонентом, а абонент зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору. Тип кінцевого обладнання - телефонний апарат. Спосіб підключення кінцевого обладнання та категорія користування - індивідуальний. Адреса встановлення кінцевого обладнання - с.Возничі. Наявність пільг з оплати за користування - учасник бойових дій (а.с.41-45).

Відповідно до додатку № 1 до договору абонентом було замовлено послуги місцевого та міжміського телефонного зв`язку.

Підпунктами 3.1.1, 3.1.2, 3.1.9, 3.1.10, 3.1.14, 3.1.16 пункту 3.1 статті 3 договору про надання телекомунікаційних послуг від 05.11.2010 року (далі - договір) передбачено, що Укртелеком зобов`язаний: Надавати замовлені абонентом послуги цілодобово 365 (366) днів на рік відповідно до вимог Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 720 та інших нормативно-правових актів України (пп.3.1.1); Надавати послуги за встановленими показниками якості відповідно до стандартів та інших нормативних документів, умов договору та інформації про умови надання послуг (пп.3.1.2); Вести прийом та облік заяв (скарг) абонента щодо наданих послуг, усувати пошкодження зв`язку в строки, передбачені нормативними актами у сфері телекомунікацій. Заяви та скарги абонента розглядаються Укртелекомом у порядку та у терміни, передбачені законодавством України (пп.3.1.9). Інформувати абонента про аварії у телефонній мережі із зазначенням орієнтовних строків усунення пошкоджень, визначених з врахуванням вимог нормативних документів в сфері телекомунікацій. Під аварією у телефонній мережі розуміється пошкодження кабелю або станційного обладнання , яке призводить до втрати зв`язку 100 або більшої кількості абонентів (пп.3.1.10). Інформувати абонента не менше ніж за три місяці про припинення діяльності з надання телекомунікаційних послуг (пп.3.1.14). Направляти за викликом абонента працівників Укртелекому для огляду та ремонту кінцевого обладнання, абонентської лінії, виконання інших робіт (пп.3.1.16).

Згідно з п.5.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що Укртелеком несе перед абонентом за ненадання або неналежне надання послуг майнову відповідальність. Зокрема підпунктом 5.5.5 п.5.5 договору встановлено, що у разі не усунення протягом однієї доби із зафіксованого моменту подання абонентом заявки щодо пошкодження телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ абонента до послуги або знизило до неприпустимих значень показники якості телекомунікаційної послуги, абонентська плата за весь період пошкодження не нараховується (крім випадків пошкоджень з вини абонента), а Укртелеком в разі не усунення пошкодження протягом п`яти діб із зафіксованого моменту подання абонентом відповідної заяви сплачує абоненту штраф у розмірі 25 відсотків добової абонентної плати за кожну добу перевищення цього терміну, але не більше ніж за три місяці. Відповідно до п.5.6 договору сплата штрафних санкцій, визначених у п.5.5 договору, здійснюється шляхом проведення перерахунку за наступний розрахунковий період (зменшення до суми сплати абонентом).

Згідно з п.5.7 договору Укртелеком не несе майнової відповідальності перед абонентом, передбаченої п.5.5 договору, унаслідок дії непереборної сили (землетрус, повінь, ураган тощо), викрадення чи пошкодження зловмисниками лінійних станційних споруд, що використовуються Укртелекомом, або якщо неможливість надання послуг виникла з вини абонента.

Пунктом 5.8 договору передбачено, що питання відшкодування завданих абоненту фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання Укртелекомом обов`язків за цим договором вирішується в судовому порядку.

Згідно з п.п.7.1, 7.2 договору, цей договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє протягом одного року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомила письмово про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Факт укладення (підписання) вказаного договору сторонами та обставина його чинності ніким не заперечується. Доказів припинення дії договору чи його дострокового розірвання сторони суду не надали.

Сторони не заперечують, що з 2017 року телефонний зв`язок за місцем проживання позивача почав працювати нестабільно, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до відповідача, на урядову «гарячу лінію», до правоохоронних органів, Адміністрації Президента України, про термінове поновлення йому послуги стаціонарного телефонного зв`язку.

Відповідач листами від 05.09.2017 року, від 15.09.2017 року, від 20.12.2017 року, від 16.02.2018 року, від 06.04.2018 року, від 30.04.2018 року, від 07.09.2018 року, від 22.03.2019 року, від 03.04.2019 року повідомляв позивача, що за наявними обліковими даними його телефон працював нестабільно, неякісно через пошкодження лінійно-кабельних споруд зв`язку не з вини Укртелекому, а внаслідок обставин непереборної сили чи форс-мажору, зокрема у періоди з 01.06.2017 року до 31.08.2017 року, з 05.09.2017 року, з 06.02.2018 року по 14.02.2018 року, з 01.04.2018 року і відповідач планував відновити надання позивачу послуг телефонного зв`язку в орієнтовні терміни відповідно - протягом вересня 2017 року, до 29.12.2017 року, протягом травня 2018 року.

Проте, відповідач телефонного зв`язку за місцем проживання позивача так і не відновив.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що у відповідності до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 627 ЦК України закріплено свободу договору, зокрема відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з п.п.2,7,12,13 ч.1 ст.32 Закону України «Про телекомунікації» та ст.35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року, споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: вільний доступ до телекомунікаційних послуг; своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг; відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов`язків, передбачених договором із споживачем чи законодавством; оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів.

Згідно з п.п.2,3,19 ч.1 ст.39 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій зобов`язані надавати безоплатний доступ споживачам до телекомунікаційних мереж загального користування для виклику пожежної охорони, Національної поліції, швидкої допомоги, аварійних служб газу та підрозділів екстреної допомоги населенню за єдиним телефонним номером 112, а також для надсилання благодійного телекомунікаційного повідомлення; надавати телекомунікаційні послуги за встановленими показниками якості; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства України.

У відповідності до п.п.9,25,26 ст.39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року оператори, провайдери зобов`язані надавати послуги за встановленими значеннями показників якості відповідно до нормативних документів у сфері телекомунікацій, договору, умов надання послуг з додержанням вимог цих Правил та інших актів законодавства; інформувати споживачів про ремонтні роботи на телекомунікаційних мережах, а також інші випадки перерви у роботі телекомунікаційних мереж та орієнтовні строки відновлення надання послуг у порядку, встановленому пунктом 50 цих Правил; усувати пошкодження телекомунікаційної мережі та відновлювати доступ до послуг згідно з встановленими значеннями показників якості в строки, визначені Адміністрацією Держспецзв`язку.

Статтею 40 Закону України «Про телекомунікації» встановлено, що оператор, провайдер телекомунікацій несе перед споживачами за ненадання або неналежне надання телекомунікаційних послуг майнову відповідальність, зокрема згідно з п.6 ч.1 цієї статті у разі не усунення протягом однієї доби із зафіксованого моменту подання абонентом заявки щодо пошкодження телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ споживача до послуги або знизило до неприпустимих значень показники якості телекомунікаційної послуги, абонентна плата за весь період пошкодження не нараховується, а оператор телекомунікацій у разі не усунення пошкодження протягом п`яти діб із зафіксованого моменту подання абонентом відповідної заявки сплачує споживачу штраф у розмірі 25 відсотків добової абонентної плати за кожну добу перевищення цього терміну, але не більше ніж за три місяці.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.40 Закону України «Про теле-комунікації» оператори, провайдери телекомунікацій не несуть майнової відповідальності перед споживачами телекомунікаційних послуг за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань з надання телекомунікаційних послуг унаслідок дії непереборної сили (землетрус, повінь, ураган тощо), викрадання чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, що використовуються оператором телекомунікацій, або з вини споживача у випадках, передбачених цим Законом. Питання відшкодування завданих споживачеві фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов`язків за договором про надання телекомунікаційних послуг вирішуються в судовому порядку.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав передбачені ст.16 ЦК України. Зокрема згідно з ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що не усуваючи пошкодження телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ позивача до послуги, та не здійснюючи ремонтних робіт по відновленню лінійно-кабельних споруд зв`язку, а відтак, не забезпечуючи надання позивачу телекомунікаційних послуг за встановленими показниками якості, відповідач допустив порушення прав позивача, своїх договірних зобов`язань та вимог закону, за що ст.40 Закону України «Про телекомунікації» та пунктом 5.5 договору передбачено його майнову відповідальність оператора, провайдера телекомунікацій, зокрема сплату штрафу в розмірі 25 відсотків добової абонентної плати за кожну добу перевищення цього терміну, але не більше ніж за три місяці. Однак враховуючи, що згідно з п.5.8 договору сплата цих штрафних санкцій, визначених у п.5.5 договору, здійснюється шляхом проведення абоненту перерахунку за наступний розрахунковий період (зменшення до суми сплати абонентом), а позивач користується 100% пільги, як учасник бойових дій, відтак, сплата цих штрафних санкцій на поточний момент не може бути реалізована способом, передбаченим в договорі.

Разом з тим, позивач, заявляючи позовну вимогу про нарахування з 01.06.2017 року та стягнення з відповідача згідно ст.40 Закону України «Про телекомунікації» на його користь штрафу в розмірі 25 відсотків добової абонентської плати за кожну добу перевищення, яка по суті є вимогою майнового характеру, не здійснив її розрахунку і не включив її в ціну позову, а відтак не надав їй юридичної визначеності (із заявою про зміну, збільшення позовних вимог позивач у встановленому ЦПК України порядку до суду не звертався). З огляду на викладене, суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 40 Закону України «Про телекомунікації» передбачено зокрема, що питання відшкодування моральної шкоди через неналежне виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов`язків за договором про надання телекомунікаційних послуг вирішуються в судовому порядку.

Визначаючи розмір відшкодування, суд врахував, що протягои тривалого часу - близько трьох років, відповідач не виконує свої договірні зобов`язання перед позивачем та передбачені законодавством обов`язки, не усуває пошкодження телекомунікаційної мережі та не відновлює доступу позивача до телекомунікаційних послуг згідно з встановленими значеннями показників якості, як і не забезпечує безоплатного доступу споживачу до телекомунікаційної мережі загального користування для виклику пожежної охорони, Національної поліції, швидкої допомоги, аварійних служб газу та підрозділів екстреної допомоги населенню, покликаючись на економічну недоцільність проведення ремонтних робіт по відновленню лінійно-кабельних споруд зв`язку в с.Возничі Овруцького району Житомирської області для підприємства відповідача, що не ґрунтується на законі та договорі.

Вказаними неправомірними діями (бездіяльністю) відповідач завдав позивачу моральної шкоди, яка полягає у його тривалих душевних стражданнях через неможливість зв`язатися із зовнішнім світом та в разі потреби викликати швидку медичну допомогу та інші екстрені служби, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою похилого віку, вдівець, проживає самотньо у с.Возничі Овруцького району Житомирської області, яке знаходиться на відстані близько 50 км. від районного центру - м.Овруч Житомирської області та близько 3 км. від українсько-білоруського кордону, що є загальновідомими фактами. Внаслідок наближеності українського села Возничі до держави Білорусь, позивач за місцем свого проживання не взмозі скористуватися українським мобільним зв`язком для виклику українських екстрених служб, так як територія покривається білоруським мобільним зв`язком і для абонентів мобільного зв`язку від українських операторів спрацьовує роумінг, що також є загальновідомим фактом. Єдиною можливістю для позивача за місцем свого проживання в с.Возничі в разі необхідності своєчасно викликати екстрені служби була наявність фіксованого телефонного зв`язку, який забезпечувався Укртелеком. Майже три роки поспіль, при наявності чинного договору про надання телекомунікаційних послуг та технічної можливості, незважаючи на неодноразові звернення і скарги позивача, фіксований телефонний зв`язок за місцем його проживання відсутній і не відновлений з вини відповідача, оскільки останнім не доведено існування обставин непереборної сили, які б такий тривалий час перешкоджали відновити телефонний зв`язок і на які він безпідставно посилається.

У зв`язку з цим, суд обгрунтовано стягнув відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" залишити без задоволення.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 22.07.2020 року.