Справа №639/4467/18
Провадження №2-п/639/27/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року у цивільній справі №639/4467/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року у цивільній справі №639/4467/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування заяви зазначено, що 12 листопада 2019 року Жовтневим районним судом міста Харкова було ухвалено заочне рішення у справі № 639/4467/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, яким позовну заяву було задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором позики від 22.06.2018 року суму боргу в розмірі 150 000,00 гривень, за договором позики від 23.07.2018 року суму боргу в розмірі 20 000,00 доларів США, що еквівалентно 558 363,24 гривень, а також понесені судові витрати в розмірі 7740,68 гривень, а всього стягнуто 716 103,92 гривень.

Однак, погодитись із викладеними в заочному рішенні від 12.11.2019 року обставинами не можна, а тому останнє підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд, виходячи із наступного.

Відповідач у судове засідання, яке відбулось 12.11.2019 року, не з`явився, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Так, судова повістка про виклик у судове засідання була вручена не відповідачу, а його матері, яка не повідомила ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду. Крім того, слід звернути увагу на той факт, що про час та місце судового засідання 23.08.2019 року був повідомлений представник відповідача, однак судове засідання не відбулось з причин подання позивачем заяви про відкладення розгляду справи та в подальшому, ні відповідача, ні його представника суд у судове засідання не запрошував.

З цього випливає, що, оскільки судова повістка не була вручена відповідачу, а тільки його хворій на онкологічне захворювання матері, тому він не знав та не міг знати про час та місце судового розгляду.

Про існування зазначеного судового рішення відповідач ОСОБА_1 дізнався тільки 26 червня 2020 року, коли його представник адвокат Гринишин Є.В. ознайомився із матеріалами справи.

Як вбачається із позовної заяви та заочного рішення від 12.11.2019 року - підставою стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів стала нібито наявність у нього заборгованості перед позивачем ОСОБА_2 .

Однак, з таким висновком суду та твердженням позивача не можна погодитись, оскільки жодної заборгованості у відповідача перед позивачем немає, всі грошові кошти відповідач позивачу повернув, про що остання склала розписки, оригінали яких знаходяться у відповідача.

З приводу наявності в матеріалах справи розписок про отримання відповідачем грошових коштів, які станом на дату звернення позивача до суду знаходились у позивача та були долучені ним до матеріалів справи слід пояснити те, що при поверненні грошових коштів ОСОБА_2 повідомила відповідача, що вона загубила зазначені розписки. А тому досить дивно спостерігати, що позивач після погашення їй боргу вирішила звернутися до суду «за захистом своїх прав».

Отже, заявник вважає, що рішення суду було ухвалено без врахування доказів, які мають істотне значення для вирішення справи.

24 липня 2020 року від ОСОБА_2 , через канцелярію суду, надійшли заперечення проти заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення, відповідно до яких вона посилається на наступні обставини.

По-перше, щодо неявки відповідача в судове засідання 12.11.2019 року (в якому було ухвалене рішення) слід зауважити, що відповідач не заперечував проти вірності адреси, яку позивач зазначав у позові та на яку судом направлялись повістки. Повістка-повідомлення про судове засідання 12.11.2019 року була направлена в порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та є врученою в розумінні п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Щодо отримання повістки іншою особою слід зазначити, що згідно п.п. 89, 90 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 року, реєстровані поштові відправлення вручаються або особисто одержувачам, або їх представникам за довіреністю. На даний час немає обґрунтованих підстав вважати, що вручення повістки відбулось неповноважній особі. Про порушення закону з боку працівників відділення поштового зв`язку не заявляє й сам відповідач.

Додатково слід зауважити, що справа № 639/4467/18 розглядалась в суді з серпня 2018 року по листопад 2019 року - дуже тривалий час, протягом якого відповідач був обізнаний про існування справи, наявність грошових вимог до нього. Але кожного разу він або не з`являвся на засідання, або клопотав про їх відкладення. Фактично відповідач майже півтора роки затягував розгляд справи, а зараз намагається штучно створити хибну уяву про його неповідомлення.

По-друге, всупереч вимогам п.3 ч.2 ст. 285 ЦПК України відповідач не зазначив у своїй заяві причини неподання відзиву на позов та докази пр наявність таких причин. Протягом майже півтора року розгляду справи в суді відповідач не скористався правом подати відзив з доказами своєї правової позиції.

В своїй заяві відповідач визнає той факт, що був повідомлений про розгляд справи

23.08.2019року. Таке повідомлення було отримано його представником у судовому засіданні17.07.2019 року. Але з невідомих причин на 23.08.2019 року (не важливо, відбулось засідання, чи ні) відповідач не надав суду відзив з доказами, які зараз долучив до заяви.

Оскільки жодних обґрунтувань неможливості подання відзиву з доказами протягом півтора роки розгляду справи відповідачем не наведено, вважаємо, що їх взагалі неможна приймати до розгляду в порядку ч.ч. З, 8 ст. 83 ЦПК України.

Як висновок з вищевикладеного, вбачається, що «докази» у вигляді розписок позивача про отримання грошових коштів від відповідача не існували під час всього періоду розгляду справи у 2018-2019 роках, а були вигадані й створені штучно для мети їх пред`явлення разом з заявою про перегляд заочного рішення.

В правовідносинах з відповідачем позивач виступала саме як фізична особа, а не як керівник ТОВ «Агро Капітал», у зв`язку з чим наявність печаток на підписах є безглуздою. Можна було б оправдати одну печатку помилкою, але «розписки» датовані з інтервалом в місяць - не вірогідно, що помилка повторилась.

«Розписки» на думку позивача є не допустимими в розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України та недостатніми в розумінні ч. 1 ст. 80 ЦПК України. Так, відповідно до ч. З ст. 545 ЦК України виконання боржником свого обов`язку підтверджується наявністю в нього боргового документу. У своїй заяві відповідач посилається на те, що його розписки нібито не були повернуті йому під час повернення позики. Але в такому випадку, в порядку ч. 2 ст. 545 ЦК України позивач мала б вказати про неможливість повернення боргового документу в своїх розписках. В протилежному випадку, в порядку ч. 4 ст. 545 ЦК України відповідач мав затримати повернення боргу з посиланням на прострочення кредитора.

Однак, «розписки», долучені до заяви, не містять відомостей про неможливість повернення боргових документів, отже - суперечать нормі ст. 545 ЦК України та не містять достатньої інформації щодо обставин нібито здійсненого повернення боргу. Разом з вищевказаними доводами на користь штучності та підробленості «розписок», зазначене свідчить про необґрунтованість позиції відповідача.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала заяву про проведення судового засідання без її участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяву з проханням слухання справи відкласти суду не надав.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 287 ЦПК України суд вважає можливим провести судове засідання у відсутності сторін, неявка яких не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, судом було встановлено, що провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №639/4467/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.11.2019 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором позики від 22.06.2018 р. суму боргу 150 000 грн., за договором позики від 23.07.2018 р. суму боргу 20 000 доларів США, що еквівалентно 558 363,24 грн., а також понесені витрати 7740 грн. 68 коп., а всього 716 103 ( сімсот шістнадцять тисяч сто три) грн.92 коп. (а.с.62-67)

З матеріалів справи вбачається, що справа неодноразова призначалася до судового розгляду, про що повідомлявся відповідач у справі, у відповідності до вимог ЦПК України.

Так про день, час та місце проведення судових засідань, які були призначені на 23.11.2018, 21.01.2019, 11.03.2019, 24.04.2019, 17.07.2019, 23.08.2019, 12.11.2019, відповідач ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення на його адресу ухвали про відкриття провадження та судових повісток по справі з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Окрім того, обізнана про розгляд справи та призначенні судові засідання була і представник відповідача, яка 11.03.2019 передала телефонограму про відкладання даного судового засідання у зв`язку з зайнятістю в Київському ВП. (а.с.34)

24.04.2019 від відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання у зв`язку з тим, що його представник знаходиться на засідання у харківському апеляційному суді. (а.с.39)

17.07.2019 року представник відповідача ОСОБА_3 особисто була присутньою на судовому засіданні, що вбачається з протоколу судового засідання. (а.с. 49)

23.08.2019 року від представника відповідача на електрону пошту суду надійшла заява про відкладання розгляду справи. (а.с.52)

Окрім того, 12.11.2019 року відповідач був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, на його адресу була направлена судова повістка рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що судову повістку було отримано мамою ОСОБА_1 (а.с.55)

Приписами ч. 7 ст. 128 ЦПК України встановлено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 неодноразово належним чином повідомлявся судом про час і місце судового розгляду справи за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, проте в судові засідання не з`являвся, доказів поважності неявки суду не надав, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Згідно ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та/або не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз змісту ст. 288 ЦПК України дає підстави вважати суду, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку наявності в сукупності обставин визначених цією статтею.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 всупереч вищезазначеним нормам закону в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин.

Крім того, заявник не надав суду жодних доказів, які можуть бути визнані судом, як такі, що мають істотне значення для вирішення спору, та які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення.

З огляду на вищезазначене, підстави для скасування заочного рішення відсутні, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Суд роз`яснює, що зазначене не перешкоджає відповідачу оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 260, 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року у цивільній справі №639/4467/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Відповідач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 30.07.2020.

Суддя С.О. Рубіжний