ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №2-953/11
Провадження №6/477/47/20
УХВАЛА

20 липня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області заяву акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Вказувало, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2011 року, за його позовом, було звернуто стягнення на предмет іпотеки належний відповідачці ОСОБА_1 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, площею 0,13 га, виділену для будівництва та обслуговування будинку за цією ж адресою, в рахунок погашення заборгованості у загальній сумі 171755 грн. 29 коп., яка виникла у боржника ОСОБА_2 перед акціонерним товариством Райффайзен Банк Аваль

27 жовтня 2011 року позивач отримав виконавчий лист щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і через відсутність добровільного виконання пред`явив до примусового виконання у Вітовський районний відділ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області. Але по сьогодні інформації від виконавчого органу стягувач не отримував.

Після звернення 07 травня 2020 року до органу ДВС стягувач отримав відповідь про те, що виконавче провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_1 завершено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», але більш детальну інформацію надати немає можливості через закінчення терміну зберігання документів виконавчого провадження та їх знищення.

19 червня 2020 року під час чергової службової перевірки було встановлено відсутність в матеріалах особової справи щодо цього боржника оригіналу виконавчого листа. За таким фактом був складений акт про втрату.

Зазначаючи, що рішення суду добровільно не виконано і АТ «Райффайзен Банк Аваль» буде вимушений звернутися до його примусового виконання, просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для його пред`явлення.

Посилаючись на практику Європейського суду із прав людини, ст.ст. 1, 17 Закону України Про виконавче провадження, рішення Конституційного суду України № 5-рп/2013, №18-рп/2012, вказував, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення, але рішення відносно ОСОБА_1 залишається невиконаним.

В судове засідання представник заявника не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі і задовольнити заяву.

Відповідачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала клопотання, в якій просила відмовити в задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль», оскільки стягувачу в 2011 році вже був виданий виконавчий документ, за яким проводилися прилюдні торги щодо продажу її іпотечного будинку та ділянки, але вони не відбулися через відсутність пропозицій, тому виконавчий документ був повернутий стягувачу. Потім за заявою стягувача судом було задоволено його прохання щодо видачі дублікату виконавчого листа, але вподальшому в 2016 та 2017 роках судом відмовлено в поновленні строку його пред`явлення до виконання. На тепер банком не було надано достатніх та переконливих доказів поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, тому підстави для задоволення заяви відсутні. В своїй заяві записала бажання здійснити розгляд без її участі.

Суд, вважаючи здійснити розгляд справи за відсутності сторін, перевіривши заяву та матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

6 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством Райффайзен Банк аваль (зараз має назву акціонерне товариством Райффайзен Банк аваль - далі Банк) був укладений договір кредиту № 014/08-112/66887 на суму 16000 доларів США.

В той же день між Банком та ОСОБА_1 , в забезпечення зобов`язань за цим кредитним Договором, був укладений договір іпотеки, згідно якого вона надала Банку в іпотеку нерухоме майно: належні їй земельну ділянку, площею 0,13 га, та житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2011 року в цивільній справі за позовом Банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки позов був задоволений і звернуто стягнення на предмет іпотеки: зазначені вище будинок та земельну ділянку, в рахунок погашення боргу за кредитним договором, укладеним із

ОСОБА_2 , який склав 171755 грн. 29 коп.

В подальшому, 23 березня 2012 року, в порядку виконання цього рішення суду, державним виконавцем ДВС Жовтневого РУЮ в Миколаївській області було описано та арештовано будинок і земельна ділянка боржниці ОСОБА_1

Далі, за постановою державного виконавцем від 28 грудня 2012 року виконавчий документ був повернутий стягувачу згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, оскільки стягувач відмовився залишити собі майно боржника, яке не було реалізовано під час виконання рішення. Торги проводилися неодноразово, але бажаючих викупити заставлене нерухоме майно не виявилося.

Потім, ухвалою суду від 06 жовтня 2014 року було задоволено заяву Банку про зняття арешту з іпотечного майна ОСОБА_1 в розрахунку на переважне право іпотекодавця на реалізацію майна.

Також, ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 липня 2016 року заява Банку про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання була задоволена частково: постановлено видати дублікат виконавчого листа про звернення стягнення іпотечного майна ОСОБА_1 , але в поновленні строк пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено. Підставами відмови у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа стало те, що Банком не було доведено пропуск строку з поважних причин, оскільки виконавчий документ був повернутий стягувачу у 2012 році, Банк в 2014 році за власною ініціативою звертався до суду про зняття арешту з іпотечного майна, тобто він достовірно знав про завершення виконавчого провадження.

Далі 30 жовтня 2017 року Банк знову звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду від 27 листопада 2017 року в задоволенні цієї заяви було також відмовлено через її необґрунтованість.

Положеннями п.17.4 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка діє на час судового розгляду даної заяви, передбачено, що до дня початку функціювання Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на те, що судом ухвалою від 11 липня 2016 року вже було задоволено заяву Банку про видачу дублікату виконавчого листа, але в матеріалах справи відсутні дані про його отримання представником Банку, тому суд не вважає, що через його неотримання у Банка є підстави звертатися із новою заявою про видачу дублікату виконавчого документу.

Наданий Банком Акт від 19 червня 2020 року про втрату оригіналу виконавчого документу суд вважає надуманим і складеним без з`ясування всіх обставин та дійсної перевірки, оскільки не з`ясовано та не перевірено, що ухвалою суду від 11 липня 2016 року вже було констатована втрата оригіналу виконавчого, а взамін нього постановлено видати дублікат, який ніхто так і не отримав.

Відповідно до статті 12 Закону України Про виконавче провадження (з урахуванням

п. 5 Перехідних та прикінцевих положень цього Закону) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Початком перебігу строку пред`явлення виконавчого документа, виданого за судовим рішенням, до виконання є наступний день після набрання рішенням законної сили. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

За такого трирічний строк пред`явлення виконавчого документу розповсюджується і на пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-953/11, виданого Жовтневим районним судом про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , яке було передане в іпотеку.

З часу набрання повернення виконавчого документу закінчився трирічний строк на його повторне пред`явлення до примусового виконання.

В своїй заяві Банк не вказав які були поважні причини пропуску строку пред`явлення його до виконання, а лише посилався на необхідність обов`язкового виконання рішення суду, без чого, на його думку, неможливо визнавати, що особа, за порушеного її права, мала в повному обсязі доступ до правосуддя.

Суд не заперечує проти такого посилання, але хоче зважити на те, що бездіяльність Банку щодо вчинення дій по виконанню рішення суду, навіть неотримання дублікату виконавчого листа по ухвалі суду 11 липня 2016 року, не може бути підставою для поновлення строку пред`явлення його до виконання. В даній ситуації суд вважає необхідним звернути увагу на принцип юридичної визначеності, на який повинні орієнтуватися сторони судового спору та виконання судового рішення, і виходячи з якого національним законодавством України чітко визначено строки пред`явлення виконавчого документу до виконання, а також і передбачено поновлення цих строків, за умови наявності поважних причин їх пропуску. Але невжиття стягувачем ніяких дій щодо примусового виконання рішення суду на протязі трьох років (з 2017 року коли останній раз було відмовлено в задоволенні заяви Банку про поновлення строків пред`явлення виконавчого документу до виконання) суперечить цьому принципу та принципу верховенства права (с. 10 ЦПК України) і не може слугувати підставою для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 258-260, 354, 433, п.17.4 ч.1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа в цивільній справі 2-953/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору та про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 15 днів з дня її проголошення (складання) та з врахуванням положень п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України щодо зупинення строків оскарження на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, її повний текст складено на 24 липня 2020 року.

Суддя Р.В.Козаченко