КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Ковальчук Л.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5474/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» про стягнення пені за несвоєчасне виконання умов договору,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 12 липня 2016 року між нею та ТОВ «Петрівський Квартал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 65 /С105Б-2.

Відповідно до п. 1.1. Договору, ч. 1 ст. 6 та ст. 656 Цивільного кодексу України продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , проектний будинок 2 та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

За умовою п. 3.1. Договору ціна майнових прав на квартиру на момент підписання Договору становить 233 472 грн., що еквівалентно 9 728 доларів США.

На виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, позивач сплатила у повній мірі грошові кошти ТОВ «Петрівський квартал» у розмірі 233 472 грн., що підтверджується квитанцією від 13 липня 2016 № 0.0.582524161.1 та попередньою довідкою від 03 серпня 2016, яка видана керівником відділу по роботі з клієнтами ТОВ «Петрівський Квартал» Стрелко М.І. про те, що ОСОБА_1 у повній мірі виконано свої зобов`язання щодо оплати ціни майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , згідно Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 65/С105Б-2 від 12 липня 2016 року.

Відповідно до умов п. 2.4. Договору, орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію встановлено 31 березня 2017 року.

Згідно з п. 5.2.1. Договору, продавець зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за цим Договором.

Відповідно до положень п. 5.2.6. Договору, продавець зобов`язується підписати Акт прийому-передачі квартири за умови повного виконання покупцем зобов`язання щодо оплати ціни майнових прав на квартиру протягом 90 календарних днів від дати прийняття в експлуатацію завершеного об`єкта будівництва.

Умовами п. 6.2. Договору передбачено, що у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва понад 3 місяці від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), Продавець сплачує пеню покупцю у розмірі 0,1 % від суми ціни майнових прав на квартиру за кожен день прострочення. За перші 3 місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію пеня не нараховується та не сплачується.

В подальшому, 11 травня 2018 року було підписано Акт прийому будівельної готовності квартириНОМЕР_2 , що є датою фактичного прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Як зазначено в статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими згідно актів цивільного законодавства. Умова про передачу квартири не пізніше 31 березня 2017 року є однією з істотних умов Договору, погоджена сторонами і закріплена в пункті 2.4. Більше того, прострочення передачі квартири до зазначеної дати, згідно п. 6.2. Договору, є підставою для сплати продавцем пені.

Проте ТОВ «Петрівський Квартал» взяті на себе зобов`язання по Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 65/С105Б-2 від 12 липня 2016 року не виконав неналежним чином.

У зв`язку з порушенням строку прийняття об`єкта завершеного будівництва в експлуатацію, 25 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Петрівський Квартал» із заявою щодо розрахунку та виплати в готівковій формі пені за несвоєчасні терміни здачі будинку в експлуатацію згідно з п. 6.2. Договору № 65/С105Б-2 від 12 липня 2016 року.

Однак, за результатами розгляду зазначеної заяви ОСОБА_1 отримала лист від 04 жовтня 2018 року № 260, підписаний директором ТОВ «Петрівський Квартал» Єфименком А.М. про те, що реалізація п. 6.2. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 65/С105Б-2 від 12 липня 2016 року потребує отримання покупцем відповідного судового рішення у встановленому законом порядку.

Таким чином, за період часу з 31 березня 2017 року по 11 травня 2018 року прострочення продавцем строків виконання умов договору складає 376 днів, однак, оскільки умовами п. 6.2. Договору сторонами було встановлено, що за перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується, тому строк нарахування пені починається з 01 липня 2017 року по 11 травня 2018 року та становить 285 днів прострочення.

За вказаних обставин, з ТОВ «Петрівський Квартал» за період прострочення строків виконання умов Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 65/С105Б-2 від 12 липня 2016 року, підлягає стягненню пеня у розмірі 66 539,52 (233 472 грн (сума договору) * 0,1 % (розмір пені) * 285 (кількість днів прострочення) / 100 = 66 539, 52 грн).

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила стягнути із ТОВ «Петрівський Квартал» на свою користь пеню у вказаному розмірі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у межах доводів апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов помилкового висновку про невизначеність у договорі строку його виконання. При цьому, суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання з договором своєчасно та у повному обсязі.

Також апелянт звертає увагу на пропуск строку позовної давності в частині позовних вимог щодо нарахування пені за період з 01 липня 2017 року по 12 грудня 2017 року, тому просить ухвалити рішення, яким задовольнити позов частково та стягнути пеню за несвоєчасне виконання умов Договору за період часу з 12 грудня 2017 року по 11 травня 2018 року у розмірі 35 254,27 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Петрівський квартал» вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у розмірі 66 539,52грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається із матеріалів справи, 12 липня 2016 року між ТОВ «Петрівський Квартал» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 65/ С105Б-2.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 65 /С105Б-2 від 12.07.2016 р. даний договір укладений на виконання Форвардного контракту № 17683-А від 12.07.2016 р., придбаного Покупцем за результатами відкритого аукціону, проведеного Товарною біржею "Перспектива Коммодіті".

У відповідності з п. 1.1. Договору, ч. 1 ст. 6 та ст. 656 Цивільного кодексу України Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , проектний будинок 2 та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що предметом Договору є майнові права на Квартиру, які після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації Покупцем права власності в установленому законом порядку. За умови виконання своїх обов`язків за цим Договором Продавець зобов`язаний передати Покупцю документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру.

Пунктом 1.4. Договору Сторони обумовили, що майнові права на Квартиру за цим Договором передаються від продавця покупцю шляхом підписання акту прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав), який є невід`ємною частиною цього Договору. Акт прийому-передачі квартири підписується Сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва та за умови повного виконання Покупцем своїх зобов`язань за цим Договором.

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію - 31 березня 2017 рік. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

В п. 3.1. Договору Сторонами було обумовлено, що ціна майнових прав на Квартиру на момент підписання Договору становить: ціна майнових прав на Квартиру на момент підписання Договору становить: 233 472 грн., в тому числі ПДВ 38 912 грн., що еквівалентно 9 728 доларам 00 центам США.

П.п. 5.2.1. п. 5.2. Договору визначено, що Продавець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за Договором та виконувати інші функції і обов`язки згідно форвардного контракту.

Пунктом 6.2. Договору встановлено, що у разі недотримання Орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), Продавець сплачує пеню покупцю в розмірі 0,1% від суми Ціни майнових прав на Квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується.

За умовами договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 65/С105Б2 від 12 липня 2016 року, даний договір укладається на виконання Форвардного контракту, придбаного Покупцем за результатами відкритого аукціону, проведеного Товарною біржею "Перспектива Коммодіті".

Відповідно до п. 4.1. Договору, даний договір укладається під відкладальною обставиною, якою сторони визнають пред`явлення до виконання Форвардного контракту Покупцем, за відповідним актом (прийому-передачі) пред`явлення до виконання форвардного контракту.

Як видно з довідки від 03 серпня 2016 року, яка посвідчена підписом начальника відділу по роботі з клієнтами ТОВ «Петрівський квартал» Стрелко М. І. , Покупець в повній мірі виконав свої зобов`язання, щодо оплати ціни майнових прав на Квартиру.

За квитанцією 0.0.582524161.1 від 13 липня 2016 р. позивач сплатила відповідачу 233 472,00 грн.

Також встановлено, що 25 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Петрівський Квартал» із заявою щодо розрахунку та виплати в готівковій формі пені за несвоєчасні терміни здачі будинку в експлуатацію згідно з п. 6.2. Договору № 65/С105Б-2 від 12 липня 2016 року.

Однак, за результатами розгляду зазначеної заяви ОСОБА_1 отримала лист від 04 жовтня 2018 року № 260, підписаний директором ТОВ «Петрівський Квартал» Єфименком А.М. про те, що реалізація п. 6.2. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 65/С105Б-2 від 12 липня 2016 року потребує отримання покупцем відповідного судового рішення у встановленому законом порядку.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував його тим, що у Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12 липня 2016 року № 65/С105Б2 сторони не узгодили всі істотні умови вказаного договору, зокрема, строк його виконання.

Колегія суддів не може погодитись із цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Так, пунктом 2.4. Договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію - 31 березня 2017 рік. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

Ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ст. 251 Цивільного кодексу України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Виходячи із системного тлумачення вказаних норм закону та безпосередньо змісту п. 2.4 Договору, колегія суддів вважає, що, підписавши договір, сторони досягли згоди про те, що строком прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію є 31 березня 2017 року. Використання ж формулювання «орієнтовний строк» вказує виключно на те, що зміна терміну прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва на строк до трьох місяців не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

Отже, строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12 липня 2016 року № 65/С105Б2 визначений у п. 2.4. Договору і посилання на те, що він є «орієнтовним» не може позбавляти сторони договору обов`язку належно виконувати його умови та унеможливлювати застосування штрафних санкцій за неналежне виконання цих умов.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ввстановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2)створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався також на те, що зобов`язання щодо прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність.

Так, ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Конкретний механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (з наступними змінами і доповненнями).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Разом з цим, у п. 6.2 Договору сторони погодили, що у разі недотримання орієнтованого строку прийняття Об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтованого строку прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію (п. 2.4 Договору), Продавець сплачує пеню Покупцю у розмірі 0.1 % від суми Ціни майнових прав на Квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтованого строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується.

Відповідно до п. 1.1. Договору відповідач зобов`язується передати майнові права на квартиру позивачу, а згідно п. 1.3. Договору предметом Договору є майнові права на квартиру, які реалізуються після прийняття Об`єкта в будівництво, а згідно п. 1.4 майнові права на Квартиру за цим Договором передаються від Відповідача після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкта будівництва.

Отже, виконання відповідачем основного обов`язку про передачу майнових прав на квартиру нерозривне пов`язане із введенням об`єкту будівництва в експлуатацію, що, в свою чергу, відповідно до вимог чинного законодавства є результатом виконання відповідачем п. 5.2.2. Договору, згідно якого Відповідач зобов`язаний нагляд за будівництвом та введенням його в експлуатацію.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов`язання, що призвело до порушення строку, встановленого п. 2.4 Договору, відтак нарахування Відповідачу пені в порядку п. 6.2. Договору є правомірним.

Разом з цим, згідно з п. 6.2. Договору, у разі недотримання Орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% від суми Ціни майнових прав на Квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не виплачується

Тобто, виходячи з п.п. 2.4., 6.2. Договору, у Позивача право на звернення до суду з вимогами до Відповідача щодо стягнення пені виникло 01 липня 2017 року та припинилось 11 травня 2018 року (після підписання Акту прийому будівельної готовності квартири НОМЕР_3 У своїй позовній заяві ОСОБА_1 здійснила розрахунок пені в межах вказаного періоду.

Натомість, у апеляційній скарзі позивач здійснила розрахунок за період з 12 грудня 2017 року по 11 травня 2018 року з урахуванням строків позовної давності.

Так, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до норми ст. 257 Цивільного Кодексу України загальний строк позовної давності становить три роки.

Відповідно до п. 1 ч. ст. 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивачка підписала свою позовну заяву 12 грудня 2018 року, однак, направила до суду першої інстанції 17 грудня 2017 року, відповідно до штемпелю на поштовому конверті.

Отже, строк позовної давності щодо стягнення пені за прострочення стягнення зобов`язання, починається 17 грудня 2017 року та закінчується 11 травня 2018 року, тобто строк прострочення зобов`язання становить 146 днів, тому розмір пені, що підлягає стягненню становить 146 * 233,47 = 34 086,62 грн.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, із ТОВ «Петрівський квартал» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 984 грн.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2020 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» про стягнення пені за несвоєчасне виконання умов договору задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пеню за несвоєчасне виконання умов Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №65/С105Б-2 від 12 липня 2016 року у розмірі 34 086 (тридцять чотири тисячі вісімдесят шість) грн 62 коп.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко