Справа № 343/1217/18
Провадження № 22-ц/4808/606/20
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Строєв Олексій Сергійович, Долинська районна державна адміністрація Івано-Франківської області, про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень за, апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Мусієнко Мар`яни Богданівни на рішення Тисменицького районного суду від 30 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Хоминець М. М. в м. Тисмениця, повний текст рішення складений 07 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Строєв Олексій Сергійович, Долинська районна державна адміністрація Івано-Франківської області, про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 лютого 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 24/КВ/Ф-07, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 53479 євро зі сплатою 11% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20.02.2032 року. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 27.02.2007 р., посвідчений нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 0291, згідно умов якого в іпотеку ПАТ «Дельта Банк» було передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне в іпотекодавця у майбутньому, а саме майнові права на будинок АДРЕСА_1 .

27.02.2007 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 24/П-07, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. 08.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1197. На підставі даного договору АТ «Дельта Банк» продало ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» права вимоги за кредитним договором № 24/КВ/Ф-07 від 27.02.2007 р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.06.2018 р. № 127972173 стало відомо, що у записі про іпотеку 5860367 змінено сторону іпотекодержателя з АТ «Дельта Банк» на ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. у справі № 910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі - продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1197, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296). Зобов`язано ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» повернути ПАТ «Дельта Банк» оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, що передані згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 28.11.2014 р. за договором продажу прав вимоги №2-14 від 28.11.2014 р.

У зв`язку з із визнанням недійсними правочинів, які стали підставою для вилучення записів з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який виключено на підставі незаконних дій, просив: 1) застосувати до відносин сторін наслідки недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 року: - шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 27.02.2007 р. № 24/КВ/Ф-07, - шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (кредитором) за договором поруки від 27.02.2007 р. № 24/П-07, - шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за іпотечним договором від 27.02.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 0291; 2) внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів» у записі: номер запису про іпотеку 58603673 - змінити іпотекодержателя ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» на іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк»; 4) стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Тисменицького районного суду від 30 січня 2020 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», Товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення», приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Строєв Олексій Сергійович, Долинська районна державна адміністрація Івано-Франківської області про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Мусієнко М. Б. подала апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що сторонами правочинів, які визнано недійсними, були AT «Дельта Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», а не відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому за наслідки недійсності правочинів повинні відповідати сторони правочинів, а не відповідачі. Разом з тим, заява AT «Дельта Банк» окрім вимоги про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містить позовні вимоги про визнання прав, а саме: визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (кредитором, іпотекодержателем) за Кредитним договором від 27.02.2007 № 24/КВ/Ф-07, Іпотечним договором від 27.02.2007, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 0291, укладеними з ОСОБА_1 , договором поруки від 27.02.2007 № 24/П-07, укладеним з ОСОБА_2 , тобто іншими сторонами (позичальником, іпотекодавцем, поручителем) у яких є саме відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Такі позовні вимоги можуть бути пред`явлені лише до інших сторін договорів. Вказує, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсною нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншої заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Отже, AT «Дельта Банк» заявило вимогу про застосування наслідків недійсності правочину як самостійну вимогу після ухвалення господарським судом рішення про недійсність самого правочину. Крім того, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визнають прав AT «Дельта Банк» як кредитора та іпотекодержателя (сторони) за договорами кредиту поруки та іпотеки, укладеними з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ПАТ «Дельта Банк» та учасників справи у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявна інформація повідомлення про дату, час і місце розгляду справи не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не були сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», а також не були сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги № 2-14 від 28.11.2014 р., укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», які на підставі рішення господарського суду м. Києва від 05.12.2016 р. визнано недійсними та наслідки недійсності яких просить застосувати позивач, тому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідно не можуть вважатися належними відповідачами у справі, оскільки вимога на виконання недійсного правочину за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що 27.02.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 24/КВ/Ф-07, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 53479,00 євро зі сплатою 11% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20.02.2032 р.(а.с.9-12).

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 27.02.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 0291, згідно якого в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, а саме майнові права на будинок АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 27.02.2007 р. між ТОВ «Укрпромбанк», позичальником ОСОБА_1 та поручителем - відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 24/П-07, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 (а.с.15).

30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. за реєстровим № 2258, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах, що підтверджується нотаріально посвідченою випискою з договору.

08.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1197, на підставі якого АТ «Дельта Банк» продало ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» права вимоги за кредитним договором № 24/КВ/Ф-07 від 27.02.2007 р., укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним.

28.11.2014 р. між ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» (продавець) та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1302, на підставі якого ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» продало ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» права вимоги за кредитним договором № 24/КВ/Ф-07 від 27.02.2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.06.2018 р. № 127972173 у записі про іпотеку 5860367 іпотекодержателем нерухомого майна зазначено ТзОВ «Нові енергозберігаючі системи опалення» (а.с.30-37).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. у справі № 910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1197, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296); визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14 від 28.11.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1302, що укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (ідентифікаційний код 35942852). Крім того, даним рішенням зобов`язано ТзОВ "Новітні енергозберігаючі системи опалення» повернути позивачу оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, що передані згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 28.11.2014 р. за договором продажу прав вимоги № 2-14 від 28.11.2014 р. по клієнтах-боржниках банку, у тому числі по ОСОБА_1 (а.с.24-29).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 ЦК України.

Частина перша вказаної статі визначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

А за правилами частини другої вказаної статті якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Аналіз частини другої статті 216 ЦК України свідчить про те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, що в свою чергу полягає у поверненні кожної із сторін правочину другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування - реституція.

За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не були сторонами правочинів, які визнанні рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. у справі № 910/15048/16 недійсними. Таким чином, останні права та законні інтереси Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не порушували вчиненням правочину.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Мусієнко Мар`яни Богданівни залишити без задоволення. Рішення Тисменицького районного суду від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складений 17 липпня 2020 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський