Провадження № 2/537/114/2020
Справа № 537/4130/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2020 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневича В. І., за участю секретаря судового засідання Гавриш А.Ю., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

У вересні 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, відповідно до якої прохав суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, передані в якості авансу за укладення договору купівлі - продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 в загальній сумі 9500 грн.; стягнути з відповідача на його користь понесенні судові витрату у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн. та правничої допомоги в сумі 4500 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 20 вересня 2015 року між ним, ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 була укладена угода про передання завдатку по договору купівлі-продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на той час належав її батьку ОСОБА_3 . Згідно зазначеної угоди, він, ОСОБА_1 , передав відповідачці ОСОБА_2 , грошові кошти у загальній сумі 9500,00 гривень, на підтвердження зобов`язання щодо прийняття та оплати автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , а відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалася в строк (по домовленості) до 20 червня 2018 року передати йому вказаний автомобіль шляхом укладання із ним договору купівлі-продажу автомобіля в органах ДАІ. Загальна (договірна) вартість вказаного автомобіля становила 12000,00 гривень. На виконання домовленості між ними, відповідачка ОСОБА_2 , передала йому в користування автомобіль марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на зазначений автомобіль. На підтвердження факту отримання грошових коштів у загальній сумі 9500,00 гривень, за укладання угоди про передання авансу по договору купівлі-продажу автомобіля, відповідачка ОСОБА_2 власноручно написала розписку від 20 вересня 2015 року. В період часу з 20 вересня 2015 року і до часу подачі позову до суду він користується та продовжує користуватися зазначеним автомобілем. В період часу з січня місяця 2018 року та до 20 червня 2018 року, він неодноразово, в телефонному режимі, звертався до відповідачки ОСОБА_2 з проханням укласти з ним договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля в органах ДАІ, а в подальшому в територіальному сервісному центрі (ТСЦ), але постійно отримував негативну відповідь або розповіді про її зайнятість, хворобу, а після 20 червня 2018 року, телефон відповідачки ОСОБА_2 взагалі перестав відповідати на його дзвінки, та/або був вимкнутий. Станом на 10 вересня 2018 року, договір купівлі-продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 між ними не укладений, з причин небажання та ухилення відповідачки від виконання взятих на себе зобов`язань. У зв`язку з тим, що на момент його звернення до суду з позовом, договір купівлі-продажу автомобілем не укладений у встановленому чинним законодавством порядку, а лише існує домовленість щодо укладання договору купівлі-продажу автомобіля, вважає, що передані відповідачу кошти в сумі 9500,00 гривень, є авансом, який підлягає поверненню.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.12.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти передані в якості авансу за укладення договору купівлі-продажу автомобіля в загальній сумі 9500 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 704, 80 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн.

У вересні 2019 року відповідач - ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення.

Ухвалою суду від 07.10.2019 року було скасовано заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.12.2018 року по цивільній справі № 537/4130/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Справу призначено до розгляду в загальному порядку з призначенням підготовчого судового засідання. Зупинено виконання виконавчого провадження ВП №59931783 відкритого на підставі виконавчого листа виданого за вказаним заочним рішенням.

Під час підготовчого провадження відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, згідно якого прохала відмовити у позові ОСОБА_1 за безпідставністю та необґрунтованістю в повному обсязі, з наступних підстав. Так, у позові відсутні будь-які докази вжиття засобів досудового врегулювання спору, адже позивач ОСОБА_1 жодного разу не звертався до неї з приводу стягнення грошових коштів, не надсилав будь-яких претензій, заяв та іншого листування, яке б засвідчувало досудове врегулювання спору. У справі відсутні належні та допустимі докази по предмету спору. Позивач вказує на те, що між ним та нею - ОСОБА_2 була укладена угода про передання завдатку по договору купівлі - продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належав її батькові ОСОБА_3 , та нібито вона зобов`язалась в строк до 20.06.2018 року передати вказаний автомобіль позивачу шляхом укладання договору купівлі-продажу в органах ДАІ, але сам позов подається, як стягнення грошових коштів (авансу). Тобто у даному випадку чітко вбачаються протиріччя самого ж позивача та неможливість вірно сформулювати свої позовні вимоги. Звертає увагу на те, що вона, ОСОБА_2 , писала розписку від 20.09.2015 року в якій жодним чином не вказується момент переоформлення права власності на автомобіль. Мало того, там вказується «обязуюсь переоформить его по первому требованию». Тобто, дата 20.06.2018 року є ні, що іншим як припущенням, нічим не підтвердженою і необґрунтованою. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Даний порядок регламентований Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Розписка не замінює собою договір купівлі-продажу, так як не містить усіх істотних умов договору купівлі-продажу. Без належного укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, такий договір не вважається укладеним відповідно до закону, а також не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка отримала таку розписку. Також не погоджується з вказаним фактом того, що загальна сума за вказаний автомобіль становить 12000,00 грн., так як він не підтверджений належними та допустимими доказами. Крім того вона взагалі не була власником вищевказаного автомобіля. Власником відповідно до технічного паспорта на транспортний засіб був її батько - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, вона являється неналежним відповідачем по справі, через те, що власником автомобіля був її батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому вона не являється правонаступником свого батька в силу вимог ст. 1261 ЦК України так, як жодних заяв про прийняття спадщини не подавала, а тому жодної вимоги до неї пред`являтись не повинно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та прохав позовні вимоги задовольнити, прохав або ж повернути кошти, або ж надати документи на право власності на автомобіль. Вказав, що автомобіль йому передавав особисто зять відповідача ОСОБА_4 .. Власник автомобіля (батько відповідача - ОСОБА_3 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Авто передавалося зятем в якості купівлі-продажу, зі слів зятя, з дозволу власника. Автомобіль передавався за три місяці до написання даної розписки. Гроші по розписці ним особисто передавалися зятю - ОСОБА_4 , а не відповідачці. Він особисто будь-яких домовленостей щодо купівлі-продажу даного автомобіля з відповідачкою не вів і не домовлявся, як відповідач писала розписку він не знає. ОСОБА_4 при передачі автомобіля передав йому технічний паспорт і сказав, йому, що після того, як вони стануть власниками він передасть автомобіль.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, підтримала наданий відзив і прохала відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказала, що грошові кошти, які вказуються у розписці не брала і сам ОСОБА_1 особисто підтвердив це у судовому засіданні. Позивач домовлявся з її зятем, які саме домовленості їй нічого не відомо. Розписку вона написала на прохання зятя.

В останнє судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву згідно якої прохала справу розглянути за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши сторін приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20 вересня 2015 року ОСОБА_2 була написана розписка згідно якої ОСОБА_2 отримала кошти від ОСОБА_1 у загальній сумі 9500,00 гривень, за автомобіль марки М-2140, реєстраційний номер НОМЕР_4 і зобов`язалася перереєструвати автомобіль на першу вимогу.

На даний час позивач ОСОБА_1 користується автомобілем марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 16.03.1984 року, власник ОСОБА_3 . Договір купівлі-продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 між позивачем та відповідачем не укладався.

В судовому засіданні встановлено, що дана розписка була написана відповідачем ОСОБА_2 на прохання її зятя ОСОБА_4 , кошти вказані в розписці вона особисто не отримувала, кошти, зі слів позивача, передавалися безпосередньо ОСОБА_4 ..

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

В судовому засіданні встановлено, що фактично обставини викладені позивачем у позові, щодо передання відповідачу завдатку по договору купівлі-продажу, не знайшли свого підтвердження так, як ОСОБА_1 безпосередньо ОСОБА_2 не передавалися вказані у розписці кошти та фактично не здійснювалося з нею жодних домовленостей щодо укладення попереднього договору купівлі-продажу.

Розписка про отримання коштів, яка повинна підтверджувати, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчувати передання коштів із зобов`язаннями, що випливають з цього договору.

В даній справі, розписка не є підтвердженням укладення між сторонами попереднього договору купівлі-продажу автомобіля, так, як встановлені в судовому засіданні обставини не підтвердили наявність між сторонами вказаних правовідносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, зважаючи, що позивачем не доведено обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 11, 635 ЦК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текст рішення виготовлено 23.07.2020 року.