Номер провадження: 22-ц/813/6057/20
Номер справи місцевого суду: 500/1797/18
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА»»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2020 року у складі судді Пащенко Т.П.

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 82948,80 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн та судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 30.09.2017 об 11:00 в м. Ізмаїлі Одеської області на перехресті вул. С. Бурлаченка та просп. Суворова в м. Ізмаїлі Одеської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався з правого боку по просп. Суворова, та скоїв зіткнення з останнім, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили. Позивач посилається на те, що оскільки з вини ОСОБА_2 був пошкоджений належний йому автомобіль «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_2 , йому було заподіяно матеріальну шкоду. Розмір майнової шкоди визначений висновком №911/2017 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до якого розмір шкоди складає 147 185,00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК Уніка» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АК/1020835. Ліміт відповідальності за страховим полісом складає 100 000 грн. Позивачем заявляється вимога про відшкодування матеріальної шкоди за виключенням суми страхового відшкодування в розмірі 47 535 грн. Крім того, позивачем понесені витрати в сумі 350 грн на відновлення розвалу-сходження коліс та 1500 грн на оплату праці ФОП - ОСОБА_4 . Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, яка полягає в тому, що в результаті ДТП та послідуючого відновлення транспортного засобу йому були завдані страждання, пов`язані з неможливістю тривалий час користуватися автомобілем. Висновком авто-товарознавчої експертизи №14/19 від 22.01.2018 року, проведеної ФОП - ОСОБА_5 встановлено, що вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження 30.09.2017 автомобіля «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_2 , на час проведення експертизи складає 182984,8 грн. Тому, згідно заяви від 22.04.2019 року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 82 948,80 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2020 року позов задоволено частково; стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 82 948,80 грн та моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн; зобов`язано ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 майно, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, а саме: бампер правий, кріплення бамперу правого, демпфер бамперу правого, підсилювач бамперу правого, облицювання бамперу правого, гратки повітрозбірнику, капот, фари лівої в зборі, протитуманну фару ліву, крило праве та ліве, підкрилок правий та лівий, планка арки крила права та ліва, кронштейн лівого радіатора, вітрове скло, ущільнювач вітрового скла, направляючі тяги, блок управління двигуна, кришка блока запобіжника; стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату проведення незалежної оцінки у розмірі 1500,00 грн, витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3940,00 грн та судовий збір у розмірі 1233,44 грн; стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 124,69 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її задовольнити, рішення в частині стягнення матеріальних збитків у розмірі 82 948,80 грн скасувати та винести постанову, якою у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, вирішивши питання про судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом був допущений представник позивача, що немає права на здійснення адвокатської діяльності та який здійснював представництво поза межами строку дії довіреності у засіданнях 05.09.2018 та 11.10.2018. При зверненні за заявою про збільшення позовних вимог, не був доплачений судовий збір, що є підставою для залишення збільшеного позову без розгляду. Згідно Наказу ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» №00238244 від 07.02.2018 ОСОБА_1 вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 86020,00 грн, які були перераховані йому відповідно до п/доручення №006281 від 09.02.2018. Огляд аварійним комісаром був здійснений пізніше, ніж ФОП Болговим, позивач був ознайомлений з переліком пошкоджень, виявлених останнім, позивач погодився з переліком пошкоджень, зазначених представником страхової компанії при огляді КТЗ 10.10.2017, оскільки ні претензій, ні зауважень до акту огляду не мав. Відповідно до п.4 Угоди про відшкодування матеріальної шкоди заявник визнає, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтверджує той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть, якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика та/або особи, винної у вчинені ДТП, мати не буде. За текстом висновку судовий експерт посилається в якості підстави для визначення вартості матеріального збитку виключно на звіт про оцінку 911/2017, не враховуючи акт огляду, що був здійснений представниками страховика. Докази сплати саме позивачем 1500,00 грн витрат на проведення незалежної оцінки в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Враховуючи наведене, справа розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

30 вересня 2017 року об 11:00 в м. Ізмаїлі на перехресті вул. С. Бурлаченка та просп. Суворова сталася ДТП за участю автомобілів «Toyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілю «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №500/5416/17 від 03.10.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 .

Отже, в результаті ДТП з вини відповідача був пошкоджений належний позивачу автомобіль «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого йому було заподіяно матеріальну шкоду.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Toyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , яким відповідач керував на момент ДТП, була застрахована у ПАТ "Страхова компанія "УНІКА", відповідно до полісу номер НОМЕР_4 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) строком дії з 05.11.2016 по 04.11.2017, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 100 000 грн, франшиза - 0 грн.

09.02.2018 позивачу ОСОБА_1 на підставі платіжного доручення №006281 сплачено страхове відшкодування ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" в сумі 86 020,00 грн.

Відповідно до висновку №14/19 судової автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу, складеного 22.01.2018, вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 182 984,80 грн.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч.16 ст. 9 Закону страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно з ч.1 ст. 25 Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для виплати страхового відшкодування позивачу стали ремонтна калькуляція №00238244 від 18.12.2017, відповідно до якої вартість робіт, матеріалів та запасних частин, необхідних для ремонту автомобіля «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 87815,64 грн та складається з вартості робіт - 2080 грн, додаткових витрат 1000 грн, вартості матеріалів та робіт з фарбування - 11 851,82 грн, вартості запчастин - 72883,82 грн, страховий акт №00238244 від 07.02.2018, відповідно до якого подія кваліфікована як страховий випадок, розраховано суму страхового відшкодування у розмірі 86020,00 грн. і акт узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00238244.

Встановлено, що матеріали справи містять два акти: копія акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00238244 від 18.12.2017, відповідно до п.4 якого заявник визнав, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтвердив той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика та / або особи винної у вчинені ДТП мати не буде, та оригінал акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди в межах страхової суми) №00238244 від 21.12.2017, відповідно до п.4 якого заявник визнав, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтвердив той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика в межах страхової суми мати не буде.

За таких обставин, до уваги приймається зміст акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди в межах страхової суми) №00238244 від 21.12.2017, відповідно до п.4 якого заявник визнав, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтвердив той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика в межах страхової суми мати не буде, оскільки вказаний акт є оригіналом та він складений 21.12.2017, тобто пізніше попереднього від 18.12.2017, таким чином є остаточним.

Більш того, у п.4 обох актів мова йде про суму страхового відшкодування, а не майнових збитків, та в обох актах розмір є однаковим, а тому зміст цього пункту в обох редакціях не стосується відповідальності страхувальника з відшкодування розміру завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що ОСОБА_1 визнав, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтвердив той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика в межах страхової суми мати не буде.

Також, відповідно до п.5 акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди в межах страхової суми) №00238244 від 21.12.2017 ОСОБА_1 визнав, що до підписання цього акту попередньо ознайомлений з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, є дієздатною особою, перебуває при здоровому умі, ясній пам`яті та діє добровільно без будь-якого примусу, як фізичного, так і морального, а також розуміє значення своїх дій та їх правові наслідки.

Однак, зазначений акт узгодження розміру страхового відшкодування, як вірно встановлено місцевим судом, не підтверджує відсутність претензій позивача щодо відшкодування шкоди з винної особи в розмірі, яка складає різницю між матеріальним збитком та розміром страхового відшкодування.

У зв`язку з наведеним, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків в сумі 82 948,80 грн є правомірним, оскільки при визначенні суми в розмірі 82 948,80 грн суд виходив з того, що матеріальний збиток визначений експертом в судовій автотоварознавчій експертизі становить 182 984,80 грн, ліміт відповідальності страховика складає 100 000 грн. При цьому, позивачем в збільшених позовних вимогах зазначена саме сума в розмірі 82 948,80 грн, тому суд не вийшов за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта у скарзі на п.4 копії угоди про відшкодування матеріальної шкоди від 18.12.2017 щодо відсутності будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика та/або особи, винної у вчинені ДТП, оскільки судом взятий до уваги саме оригінал акту від №00238244 від 21.12.2017, яким сторонами узгоджено, що у позивача не буде претензій саме до страховика.

Крім того, така угода не може позбавляти права вимоги, якщо питання є предметом вирішення в суді, якщо встановлено факт завдання шкоди та її невідшкодування в повному обсязі.

Також, не приймаються апеляційним судом до уваги доводи скаржника щодо того, що за текстом висновку судовий експерт посилається в якості підстави для визначення вартості матеріального збитку виключно на звіт про оцінку 911/2017, не враховуючи акт огляду, що був здійснений представниками страховика, оскільки такі твердження не підтверджені, так як у висновку експерт зазначає, що разом з матеріалами справи надійшли копія ремонтної калькуляції №00238244 від 18.12.2017, страховий акт, складений ПАТ «СК «УНІКА»», і звіт №911/1017 від 30.09.2017, тобто експертом висновок робився, зокрема, і на підставі наведених документів з урахуванням позиції страхової компанії.

Доводи про наявність в розбіжностях у актах огляду можуть бути пояснені якістю робіт та в цілому не виключають фактів, які підтверджені висновком експерта.

Оскільки висновок №14/19 судової автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу від 22.01.2018 не спростований іншим висновком, а наведені апелянтом підстави не вважати його доказом відсутні, то доводи скарги щодо невірного визначення експертом розміру шкоди до уваги не приймаються.

Проведення експертизи за матеріалами справи законом допускається.

Доводи про неправильне визначення судом деталей автомобіля, які підлягають передачі на висновки щодо розміру шкоди не впливають, ремонтна калькуляція свідчить про заміну деталей, про які зазначив суд, доказів на спростування викладеного та порушення прав в зв`язку з цим відповідача не наведено.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на оплату проведення незалежної оцінки транспортного засобу у розмірі 1500,00 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №68 від 07.10.2017 ОСОБА_3 сплатила витрати на оплату проведення незалежної оцінки у розмірі 1500 грн.

Згідно з довіреністю від 25.07.2015, виданою ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 строком дії у три роки, остання була уповноважена на здійснення платежів від імені позивача.

У зв`язку з наведеним посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні докази сплати саме позивачем 1500,00 грн на проведення незалежної оцінки до уваги взяті бути не можуть та вказані витрати обґрунтовано стягнені з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.2ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене доводи про неповну сплату судового збору, неналежні повноваження представника не можуть бути підставою скасування правильного по суті рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: