Справа № 367/4673/20
Провадження №2-о/367/288/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

Головуючої судді Саранюк Л.П.,

за участі секретаря с/з Бабакової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ; заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального напису,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду з даною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що вона та ОСОБА_2 проживають в зареєстрованому шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає про те, що в Ірпінському міському суді Київської області перебуває на розгляді цивільна справа 367/6725/19 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, де вони є сторонами.

Вказує, що спільне життя між нею та ОСОБА_2 не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги, значне розходження поглядів на зміст сімейних відносин та різним розумінням сімейних прав та обов`язків з точки зору ведення господарства та виховання дитини.

Стверджує, що на сьогоднішній день ОСОБА_2 ніде офіційно не працює, не має постійного заробітку та не приймає участі у витратах на потреби сім`ї. Наслідком вказаних обставин стало те, що відносини перестали засновуватися на почуттях взаємоповаги, розуміння та любові.

ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, має згубні звички - залежний від ігроманії та зловживає спиртними напоями. Його поведінка характеризує його як психічно неврівноважену та досить агресивну людину, тому подальше сумісне життя в шлюбі стало неможливим.

Зазначає, що 22 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Бучанської міської ради прийнято рішення про визначення місця проживання спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Рішення №660 від 22.10.19 визначено місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що станом на сьогодні в Ірпінському міському суді Київської області перебуває на розгляді чотири цивільні прави, в яких ОСОБА_1 виступає позивачем по відношенню до ОСОБА_2 .

Стверджує про те, що з літа 2018 року сторони не мають спільного сімейного бюджету, стосунків як чоловік і жінка. Єдине, що їх об`єднує на сьогодні - це спільна неповнолітня донька ІНФОРМАЦІЯ_1 та спільне рухоме і нерухоме майно.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 як батько порушує Рішення Виконавчого комітету від 22.10.2019 року №660 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», а саме п. 1 та п.2 Рішення, намагаючись вижити зі спільного будинку позивача та дитину, чим порушує в першу чергу права неповнолітньої доньки.

ОСОБА_2 здійснює постійне моральне та фізичне насилля. Зняті відео його неадекватної поведінки, виклики поліції, складені протоколи, заяви про вчинені кримінальні правопорушення (насилля в сім`ї), запити до Прокуратури м. Ірпеня про бездіяльність слідчих органів. Також вказує, що жодне її звернення про насилля в сім`ї не було розглянуто. Кількість складених протоколів про вчинення правопорушень на ОСОБА_2 є підставою до притягнення його до відповідальності. Стверджує, що ОСОБА_2 продовжує знущатися, принижує постійно, вимикає світло в будинку, закриває доступ до щитових, блокує інтернет, побутову техніку. Почав вивозити з будинку спільне майно без згоди, веде цілодобове стеження за нею з донькою та переслідування.

Зазначає, що такими діями порушується її право та право неповнолітньої доньки на приватність.

Звертає увагу, що постійні погрози не дають їй можливості з дитиною повноцінно жити.

Стверджує, що під час спільного проживання з ОСОБА_2 , останній постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень, внаслідок чого заявник багато разів викликала поліцію. За результатами звернень до правоохоронних органів складено чотири протоколи відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 (2007 р.н.) за адресою: АДРЕСА_1 , на шість місяців;

заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 (2007 р.н.), контактувати з нами через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

усунути перешкоди щодо користування майном, набутим у шлюбі та спільному проживанні;

заборонити кривднику наближатися на відстань 50 метрів до ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_3 (2007 р.н.).

В судовому засіданні заявник заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

В судовому засіданні заінтересована особа та її представник проти задоволення заяви заперечували в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , неповнолітню ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, вважає заявою такою, що не підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Судовим наказом Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2019 року у справі № 367/9347/19 стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення нею повноліття, починаючи з 26.11.2019 р. Допущено негайне виконання судового наказу про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 192,10 грн.

Крім того, встановлено, що станом на сьогодні в Ірпінському міському суді Київської області перебуває на розгляді чотири цивільні прави, в яких ОСОБА_1 виступає позивачем по відношенню до ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 22 жовтня 2019 року № 660 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » вирішено визначити місце проживання дитин з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано батьків дитини належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини та не перешкоджати один одному у її вихованні та утриманні.

Також встановлено, що заявник не одноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення. На даний час в провадженні підрозділу дізнання Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000116 від 18.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - рідні брати і сестри (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як встановлено в судовому засіданні сторони та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на даний час ОСОБА_2 не веде листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 (2007 р.н.).

При цьому, у прохальній частині поданої заяви ОСОБА_1 не конкретизовано щодо користування яким майном, набутим у шлюбі та спільному проживанні вона просить суд усунути перешкоди створювані ОСОБА_2 .

Також враховуючи, що сторони разом з донькою проживають разом за однією адресою, то суд не вбачає за можливо заборонити ОСОБА_2 наближатись за відстань 50 метрів до ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3 .

З наданих заявником доказів і її аргументів єдине, що можна беззаперечно встановити, так це те, що між сторонами дійсно існує конфлікт з приводу поділу майна подружжя. Будь-яких даних, які б вказували на вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 по відношенню до дитини, заявник не надала, окрім її заяви до правоохоронних органів, яка сама по собі ніяких фактів не доводить і не є належним доказом.

Подаючи заяву про видачу обмежувального припису, заявник як на підставу його видачі посилається саме на ті дії, з приводу яких порушено кримінальне провадження і ведеться розслідування.

Згідно ч.10 ст26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що в провадженні підрозділу дізнання Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000116 від 18.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, то заявник не позбавлена права на звернення з даною заявою до правоохоронних заходів в порядку КК України та КПК України.

Тому і за даною обставиною та слідуючи даним приписам процесуального закону відсутні підстави для видачі обмежувального припису в порядку ст. 350-6 ЦПК України.

Таким чином у задоволенні поданої заяви необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 3501-3506 ЦПК України, ст. 1, ст. 26 Закону Про запобігання та протидію домашньому насильству, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ; заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального напису відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.П. Саранюк