Справа № 465/4385/18 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/4045/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 грудня 2018 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Навколо Базару» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

У липні 2018 року Львівське комунальне підприємство (далі - ЛКП) «Навколо Базару» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території станом на 17.04.2018 року в розмірі 4102 грн. 43 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що будинок АДРЕСА_1 , в якому відповідач на праві власності має квартиру НОМЕР_2 , знаходиться на балансі ЛКП «Навколо Базару », яке у спірний період було виконавцем вказаного виду житлово-комунальних послуг.

Відповідач свого обов`язку по оплаті за надані житлово-комунальні послуги належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку відповідач в добровільному порядку не бажає погашати.

Зазначає, що ЛКП «Навколо Базару» зверталось із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за вказані вище житлово-комунальні послуги, однак, виданий Франківським районним судом м.Львова судовий наказ від 16.11.2016 року було скасовано ухвалою суду від 03.01.2018 року за заявою боржника.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 13 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ЛКП «Навколо Базару» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4102 грн. 43 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., а всього - 5864 грн. 43 коп.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки розрахунки, надані позивачем, стосуються періоду з січня 2007 року по квітень 2018 року, чим порушено строки позовної давності, і клопотання з обґрунтуванням пропуску цього строку відсутнє.

Наголошує, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи, а тому не могла скористатись своїми процесуальними правами і подати заперечення на пред`явлений до неї позов.

Окрім цього, звертає увагу, що договору про надання вказаного виду житлово-комунальних послуг з нею укладено не було.

Вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам позивача, а вона була позбавлена подати свої докази на підтвердження незаконності пред`явлених до неї вимог.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.06.2020 року, є дата складення повного судового рішення - 03.07. 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

Вказаний будинок знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Навколо Базару», яке у спірний період було виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Договору про надання вказаного виду житлово-комунальних послуг між сторонами не укладалось.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості по вказаній квартирі (а.с.9-11) встановлено, що станом на 01.04.2018 року заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 4102 грн. 43 коп.

При цьому, за період до 01.01.2007 року відомості щодо нарахування відповідачеві плати за вказані житлово-комунальні послуги відсутні, а міститься лише інформація про борг станом на 01.01.2007 року в сумі 330 грн. 63 коп. (а.с.9).

Отже, на підтвердження факту існування заборгованості на суму 330 грн. 63 коп. та періоду, за який вона утворилась, позивачем не надано жодного належного доказу, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на суму 330 грн. 63 коп. є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Згідно з розрахунком заборгованості, нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території позивачем здійснено за період з 01.01.2007 року по 01.04.2018 року на суму 3780 грн. 32 коп., з яких, з урахуванням корекції боргу на суму 08 грн. 52 коп., заборгованість за цей період становить 3771 грн. 80 коп.

Таким чином, підтвердженою є заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3771 грн. 80 коп. за період з 01.01.2007 року по 01.04.2018 року, плата за які нараховувалась позивачем відповідно до затверджених рішеннями Львівської міської ради (її виконавчого комітету) тарифами.

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють правовідносини щодо надання вказаного виду житлово-комунальних послуг, є, зокрема, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45).

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг оплатити надану виконавцем послугу закріплений у п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від обов`язку оплатити за надані їй послуги, оскільки такий обов`язок у неї виникає в силу закону.

У відповідності до ч.1 ст.20 Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.20 Закону, споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Частиною другою статті 21 цього Закону передбачено обов`язок виконавця послуг, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а також розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

У відповідності до ст.18 Закону, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. У разі неприбуття представника виконавця у погоджений строк або необгрунтованої відмови від підписання акта-претензії, він вважається дійсним, якщо його підписали не менше як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обгрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Відповідач не зверталась із актами-претензіями до позивача у встановленому Законом порядку протягом спірного періоду і такі в матеріалах справи відсутні.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку про те, що законними і обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2007 року по 01.04.2018 року в розмірі 3771 грн. 80 коп., і на спростування факту існування цієї заборгованості відповідач доказів не надала, в тому числі й не долучила таких до своєї апеляційної скарги.

Разом з тим, в апеляційній скарзі відповідач посилається на пропущення позивачем строку позовної давності, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК).

Частиною першою статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2 ст.264 ЦК).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК).

З огляду на те, що суд першої інстанції не вжив усіх передбачених процесуальним законом засобів для належного вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів, як того вимагає ст.187 ЦПК України, оскільки розгляд справи було вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, зокрема, адресоване відповідачу поштове відправлення на адресу: АДРЕСА_1 , повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.71), а доказів про направлення відповідачу копій вказаних документів на адресу зареєстрованого місця її проживання: АДРЕСА_7 (а.с.62), в матеріалах справи немає, колегія суддів доходить висновку про невиконання судом першої інстанції вимог ст.ст.128, 187 ЦПК України, що унеможливило подання відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву, в тому числі, й подання заяви про застосування наслідків спливу позовної давності до ухвалення рішення в даній справі, та призвело до порушення порядку розгляду даної справи, який встановлений статтею 277 ЦПК України.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню і колегія суддів вважає за необхідне застосувати наслідки спливу позовної давності за заявою відповідача, яка міститься в апеляційній скарзі, оскільки поважних причин для поновлення цього строку судом не встановлено.

При цьому, колегія суддів враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року (Справа №200/11343/14-ц), та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 жовтня 2018 року (Справа №317/3698/15-ц).

З матеріалів справи встановлено, що перед зверненням до суду із вказаним позовом, позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості по даному виду житлово-комунальних послуг, однак, виданий Франківським районним судом м.Львова судовий наказ від 16.11.2016 року було скасовано ухвалою суду від 03.01.2018 року (а.с.7), тому такими діями позивач перервав строк позовної давності у листопаді 2016 року, перебіг якого з цієї дати необхідно обраховувати заново, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.11.2013 року по 01.04.2018 року в розмірі 2092 грн. 16 коп. пред`явлені в межах встановленого законом строку позовної давності, а до пред`явлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2007 року по 01.11.2013 року в розмірі 1679 грн. 64 коп. необхідно застосовувати наслідки спливу позовної давності, оскільки поважних причин для поновлення цього строку судом не встановлено.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 330 грн. 63 коп. не підлягають задоволенню за безпідставністю, а позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2007 року по 01.11.2013 року в розмірі 1679 грн. 64 коп. не підлягають задоволенню за спливом позовної давності.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2010 грн. 27 коп. (330 грн. 63 коп. + 1679 грн. 64 коп.) не підлягають задоволенню.

Допущення судом першої інстанції названих вище порушень норм матеріального та процесуального права є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача - лише в частині стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.11.2013 року по 01.04.2018 року в розмірі 2092 грн. 16 коп.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову за наслідками апеляційного розгляду справи (51%), з відповідача у користь позивача підлягає стягненню 898 грн. 62 коп. судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.2-4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 грудня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Львівського комунального підприємства «Навколо Базару» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у користь Львівського комунального підприємства «Навколо Базару» (м.Львів, вул.Героїв УПА, 78А, ) заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.11.2013 року по 01.04.2018 року в розмірі 2092 гривень 16 копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у користь Львівського комунального підприємства «Навколо Базару» (м.Львів, вул.Героїв УПА, 78А, ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 898 гривень 62 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 липня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.