Справа № 219/8490/17
Провадження № 2/219/54/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2020 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Брагіної М.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлену і спожиту теплову енергію, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Часівоярський вогетривкий комбінат», звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача, ОСОБА_1 , на користь позивача суму боргу за період з 01.02.2004 року по 01.08.2016 року за спожиті послуги з теплопостачання в розмірі 45350,90 грн. , а також витрати за сплату судового збору в сумі 1600 грн. Позов обгрунтовує тим, що відповідач зареєстрована в приватизованій квартирі АДРЕСА_1 та зазначає, що надаї послуги з централізованого опалення житлового будинку, у тому числі приміщенян квартири площею 67,37 кв.м, проводить нарахування за спожиті послуги відповідно до затверджених у встановленому діючим законодавством України нормами та тарифами. Посилаючись на п.1, 3 ст.30 та ст.18 Постанови від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, порстачання холодної та гарячої води і водовідведення» просить позов задовольнити.

Представником відповідача ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, у які вона, посилаючись на акт від 16.09.2008 року вказує на встановлений факт відключення квартири відповідача від стояків центрального опалення та просить застосувати строк позовно давності (арк.с.102-103). ОСОБА_1 просить судвідмовити в задоволенні позовних вимог повністю (арк.с. 120).

22.11.2017 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлену і спожиту теплову енергію задоволено. Скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду від 13.09.2о17 року, справ упризначено до розгляду в загальному порядку на 12.12.2017 року на 13.00 год. (суддя Харченко О.П., арк.с.76).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2019 року справу передано в провадження судді Шевченко Л.В., оскільки у судді Харченко О.П. припинені повноваження по досягнення нею 65 років.

Ухвалою суду від 28.10.2019 року справу прийнято в провадження судді Шевченко, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального провадження, призначено розгляд справи по суті на 27.11.2019.

24.03.2020, 18.05.2020 від представника відповідача адвоката Деменкової Є.С. до суду надходили клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину в Україні через спалах короновірусу. В цих же заявах вказувалося, що позиція відповідача не змінилася: вони заперечують проти позовних вимог (арк.с.208, 229).

27.04.2020 від генерального директора ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» Бречка В.В. також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із запровадженням карантину в Україні через спалах короновірусу (арк.с.214).

Суд безумовно відклав розгляд справи з огляду на встановлення карантину на підставі поданої учасником справи такої заяви: з 24.03.2020 на 27.04.2020, потім на 18.05.2020, на 23.06.2020.

В судове засідання 23.06.2020 представник позивача, представник відповідача та відповідач не з`явились, про будь-які причини неявки суд не повідомили, про відкладення розгляду справи заяв не подавали, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку визначеному чинним законодавством (арк.с. 231, 236,237).

Від позивача 23.06.2020 на електронну адресу суду надійшла заява, підписана в. о. генерального директора Шаповалова О.В., однак будь-яких документів на підтвердження його повноважень суду не надано. Суд не приймає дану заяву-клопотання (вх. № ЕП-4259) на тій підставі, що вона підписана особою, процесуальна дієздатність або посадове становище якої не підтверджено.

В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Ухвалою суду від 16.01.2018 року постановлено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (арк.с.85).

Відповідно до статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Втім, дана постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року не зупинила роботу судів. Наразі карантинні заходи є послабленими, з 12 травня 2020 року дозволена робота адвокатських офісів, а з 01 червня 2020 року Україна перейшла на 3 етап карантинних послаблень. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 з 01.06.2020 року послаблено протиепідемічні заходи та, зокрема, дозволено перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) між регіонами, міжобласні пасажирські перевезення автомобільним транспортом між регіонами.

Також суд враховує, що будь-яких доказів в обґрунтування позовних вимог позивачем, або заперечень відповідачем та її представником додатково до матеріалів, що містяться у справі, з листопада 2019 року суду не надано. Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду.

Таким чином, з урахуванням балансу інтересів сторін, зважаючи на тривалий проміжок часу з моменту скасування заочного рішення суду, строк, встановлений для розгляду даної категорії справи згідно ст. 210 ЦПК України, те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу надання комунальних послуг. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 № 630 (далі Правила).

Згідно довідки від 29.07.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 Яр зареєстрована ОСОБА_1 (арк.с.8).

Розпорядженнями ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» та рішеннями виконавчого комітету встановлено тарифи на послуги з теплопостачання (арк.с.9-34).

09.09.2016 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за теплопостачання за період з 01.02.2004 року по 01.08.2016 року в сумі 45350,90 грн. (арк.с.35-37).

Ухвалою суду від 14.09.2016 року у справі № 219/9105/16-ц Артемівським міськрайонним судом Донецької області відмовлено у видачі судового наказу (арк.с.38).

Заочним рішенням суду від 13.09.2017 року у справі № 219/8490/17 позовну заяву ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 45350,90 грн. та судовий збір в сумі 1600 грн.

Ухвалою суду від 22.11.2017 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було задоволено, рішення Артемівського міськрайонного суду від 13.09.2017 року у справі № 219/8490/17 скасовано, призначено справу до розгляду у загальному порядку. Заява про перегляд заочного рішення була вмотивована, зокрема актом від 16.09.2008 року (арк.с.76).

Відповідно до акту від 16.09.2008 року, складеному комісією у складі в.о. начальника ЖРУ № 1 Парфенова ОСОБА_3 , майстра ділянки ОСОБА_4 , монтажника ВСТС ОСОБА_5 , мешканцем квартири АДРЕСА_1 вересні 2008 року своїми силами були відключені радіатори системи опалення від стояків центрального опалення, при переведенні квартири на індивідуальне опалення. Стояки центрального опалення, які проходять в квартирі, збережені та заізольовані. Демонтовані 3 радіатора (арк.с.57).

Згідно листа від 19.06.2019 року, підписаного директором ТОВ «Квартал» м. Часів Яр ОСОБА_6 квартира АДРЕСА_1 за обліковими даними підприємства з 16.09.2008 року по теперішній час відключена від центральної системи опалення. З довідки (арк.с.8) вбачається що власник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, відключення квартири від системи централізованого теплопостачання здійснено силами (згідно акту від 16.09.2008 року) мешканця квартири, тобто відповідачем ОСОБА_1 (арк.с.158).

При ухваленні судового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» частково виходить з такого.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частини 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 частини 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доводи відповідача щодо неотримання ним фактично отриманих послуг, оскільки ним проведено відключення радіаторів опалення, тому позивач неправомірно здійснював нарахування заборгованості, - є необгрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила), споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Тобто на виконання п.25 Правил наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9.12.2005р. за N 1478/11758 (який був чинним на час спірних правовідносин та втратив чинність 17.09.2019 року), затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який визначає можливість відключення лише будинку в цілому, а не окремих його приміщень.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

За приписами п.п.2.2.3 цього Порядку якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Про відмову у розгляді заяви комісія повідомляє заявника у десятиденний строк.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 вищезгаданого Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

За приписами п.26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Оскільки відповідач не виконав вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 до вчинення дій щодо відключення, суд доходить висновку, що він здійснив від`єднання від мереж централізованого опалення самовільно (як зазначено в акті від 16.09.2008 року: «своїми силами») та не дотримався вимог щодо складання та затвердження акту про відключення його квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, закріплених у пунктах 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15 зроблено висновок, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Заперечень щодо суми заборгованості з урахуванням тарифів відповідач не висловлював, а лише вважав, що не повинен сплачувати за послуги з теплопостачання оскільки в квартирі відключено радіатори опалення.

Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з постачання тепла, тобто належних та допустимих доказів відключення квартири відповідача (споживача) від мереж централізованого опалення у встановленому органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства порядку, ним не надано.

Оскільки ОСОБА_1 самовільно відключила свою квартиру та не вирішила у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, відсутні підстави для зняття відповідача з обліку, як споживача послуги. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги центрального теплопостачання.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-295цс15 від 20 квітня 2016 року, у постанові № 6-582цс15 від 18 листопада 2015 року, що також відповідає постанові Верховного Суду у справі № 915/89/16 від 02 березня 2018 року.

Відсутність між сторонами договору щодо послуг теплопостачання також не є підставою для несплати послуг з теплопостачання, оскільки положеннями статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не як право сторін.

При відключенні від мереж централізованого опалення без дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, дії споживача вважаються самовільними, протиправними та не надають підстав для припинення обов`язків власника квартири зі сплати за послуги з теплопостачання.

На підтвердження своїх вимог позивач надав картку за видом нарахування «опалення» квартири відповідача площею 67,37 кв.м (а. с. 6).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України ).

Частинами першою, п`ятою ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої ст.260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу.

Частинами другою, третьою ст.264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судовий наказ відповідно до частини першої ст. 95 ЦПК України 2004 року є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Саме до цього зводиться правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214 цс14 та Верховного Суду у справі № 16-13753св18 у постанові від 23 травня 2018 року.

Судом встановлено, що 09.09.2016 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за період з 01.02.2004 року по 01.08.2016 року в сумі 45350,90 грн. Ухвалою суду від 14.09.2016 року у справі № 219/9105/16-ц Артемівським міськрайонним судом Донецької області відмовлено у видачі судового наказу (арк.с. 35-38).

Доказів здійснення оплати за будь-який період з 01.02.2004 року по 01.08.2016 року відповідач не надала.

Позивач звернулася до суду з позовом 03.08.2017 року. З урахуванням заяви про видачу судового наказу застосування строку позовної давності можливе і позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в період з 01.02.2004 року по квітень 2013 року задоволенню не підлягають, в період з травня 2013 по вересень 2013 року послуги з теплопостачання не нараховувалися.

За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 18922,47 грн. за період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року (в період з травня по липень 2016 року послуги не нараховувалися). В іншій сумі позовних вимог слід відмовити, оскільки заява про застосування строку позовної давності є підставою для цього.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного вище, підлагає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 667,59 грн. (1600*18922,47/45350,90).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлену і спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» суму боргу за спожиті послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2013 року по 30 квітня 2016 року в розмірі 18 922 /вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві/ грн. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (отримувач платежу ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», р/р НОМЕР_2 в Краматорському РУ ПАТ КБ Приватбанк, МФО 335548, ) судовий збір в розмірі 667 /шістсот шістдесят сім/ грн. 59 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, на подання апеляційної скарги, продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення ухвалено в судовому засіданні 23 червня 2020 року. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 23 червня 2020 року. Повний текст рішення складено та підписано суддею 24 червня 2020 року.

Учасники справи:

Позивач: Публічне акціонерне товариствао «Часівоярський вогнетривкий комбінат», , адреса: Донецька область, м. Часів Яр, вул. Центральна (колишня Комсомольська), 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.В. Шевченко