Справа № 2-126/09
Номер провадження 6/559/19/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Крушняк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно заяву ОСОБА_1 третя особа: Дубенський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування тимчасово обмеження у праві виїзду за межу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 24 листопада 2009 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області у справі № 6-53/09 було задоволено подання Дубенського міськрайонного управління юстиції відділу ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Дубенського міськрайонного відділу ДВС від 14.02.2020 року, зазначено що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 12704736 від 14.01.2009 року, щодо виконання ухвали суду від 14.11.2008 року про накладення арешту яке було фактично виконане та закінчено.

Заявник зазначає, що ухвала суду від 14.11.2008 року та ухвала суду від 24.11.2009 року стосуються одного і того ж виконавчого провадження. Зокрема, в обох ухвалах зазначено, що ОСОБА_1 має боргові зобов`язання перед ВАТ КБ «Надра» на суму 19539,97 грн.

Так, доказом виконання судового рішення та закриття виконавчого провадження слугує постанова про закриття виконавчого провадження.

Однак, надати постанову про закінчення виконавчого провадження №12704736 від 14.01.2009 року є неможливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Відповідно паперові носії виконавчого провадження знищуються після закінчення трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень.

Зважаючи на викладене, заявник не має можливості надати суду в якості доказів виконання судового рішення та закриття виконавчого провадження постанови про закриття виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження було закінчено на підставі фактичного виконання, наразі існують всі правові підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межу України.

Заявник в судове засідання не з`явився, згідно подано клопотання просить розгляд заяви провести без його участі.

Представник третьої особи: Дубенського міськрайонного відділу ДВС в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань до суду не надходило.

Дослідивши заяву та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Судом встановлено, що ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 24.11.2009 року, заявнику було тимчасово обмежено право виїзду за межі України (а.с. 26).

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 14.11.2008 року було накладено арешт на майно та грошові кошти ОСОБА_1 (а.с. 27).

Згідно повідомлення Дубенського міськрайонного відділу ДВС від 14.02.2020 № 10352 на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 12704736 від 14.01.2009 року щодо виконання ухвали суду від 14.11.2008 року про накладення арешту, яке фактично виконане та закінчено. Надати постанову про закінчення виконавчого провадження №12704736 від 14.01.2009 року є неможливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Відповідно паперові носії виконавчого провадження знищуються після закінчення трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень (а.с. 28).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 7 ст. 441 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подана заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а тому слід скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 259, 260, 263, 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа: Дубенський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (місцезнаходження: вул. Грушевського, 134, м. Дубно Рівненської області) про скасування тимчасово обмеження у праві виїзду за межу України задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі № 2-126/2009 від 14 листопада 2008 року, а саме: скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України встановлене щодо громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Дубенським МРВ УМВС України в Рівненській області 21 квітня 2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з фактичним виконанням ним своїх зобов`язань.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» №540-ІХ від 30 березня 2020 року визначено, що процесуальні строки у визначених ним випадках автоматично продовжуються на період дії карантину.

Суддя: Р.В. Ралець