_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1579/20
УХВАЛА

про залишення позову без руху

23.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Гниличенко М.В.

при секретарі Шпак К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без руху по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, суд -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить суд ухвалити рішення, яким залишити автомобіль марки «HYUHDAI», модель І30, 2008 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , на праві власності за ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_1 120 000 гривень на користь ОСОБА_2 компенсацію за користування і володіння автомобілем марки «HYUHDAI», моделі I 30, 2008 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2018 року вказану цивільну справу передано судді Гниличенко М.В.

Відповідно до ст.187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви, поданої в порядку, передбаченому ст.185 цього Кодексу.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.12.2018 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів було відкрито та призначено підготовче судове засідання./а.с.51/

Вищевказана ухвала про відкриття провадження по справі була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу було наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову, зокрема вказано щодо визначення відповідачу п`ятнадцятиденного строку з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Підготовче судове засідання по справі було призначено на 26.12.2018 року.

Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

ОСОБА_1 скористалась своїм правом та 10.01.2019 року у порядку ст.178 ЦПК України було надано до суду відзив на позов. /а.с.60/.

17.01.2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом призначення судово-товарознавчої експертизи./а.с.188/.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 19.02.2020 року заяву позивача задоволено та призначено судово-товарознавчу експертизу./а.с.196/.

21.05.2020 року до суду надійшов висновок експерта № 20-1685 від 14.05.2020 року, з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки «HYUHDAI», модель І30, 2008 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 28.04.2020 року визначається рівною 163521,80 грн., крім того зазначено, що сторони були присутні при експертному огляді автомобіля /а.с.215/.

11.06.2020 року від позивача ОСОБА_2 у зв`язку з проведенням експертизи та визначенням ринкової вартості автомобіля надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині розміру стягнення компенсації з відповідача, що складає суму 81760,90 грн., тобто половину вартості автомобіля. Вказану заяву про зменшення розміру позовних вимог було направлено рекомендованою поштою відповідачу та відповідну копію квитанції про відправлення від 11.06.2020 року було додано до матеріалів справи./а.с.230/.

Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, тобто фактично заява про збільшення або про зменшення позовних вимог не є новою позовною заявою по суті, а є внесенням змін в сторону збільшення або зменшення у першоначальну позовну заяву, без зміни підстав та предмету позову.

17.06.2020 року ОСОБА_1 на підставі її письмового клопотання була ознайомлена з матеріалами вказаної справи./а.с.239/

18.06.2020 року ОСОБА_1 на адресу суду направлено клопотання про залишення заяви про зменшення позовних вимог в частині стягнення компенсації в розмірі 81760,90 грн. без руху, оскільки позивачем не сплачено судовий збір у належному розмірі та при цьому вона посилається на те, що позивач надав копію посвідчення, що він є учасником бойових дій, проте вона зазначає, що це не є документом, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону по даному позову.

При цьому клопотання мотивовано тим, що якщо заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст.12 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року/із змінами/. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі. Відповідач вказує на те, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом з приводу стягнення коштів в порядку розподілу спільного майна подружжя, яке не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, то судовий збір за подання позовної заяви про зменшення позовних вимог підлягає сплаті.

Тому, просить позовну заяву про зменшення позовних вимог залишити без руху та надати відповідачу строк для усунення недоліків упродовж п`яти днів.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та письмове клопотання відповідача ОСОБА_1 , заслухавши позивача та відповідача, приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження по справі не можна залишати поза увагою вимоги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на доступ до суду шляхом справедливого і публічного розгляду його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.4 ст.175 ЦПК України - якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви у грудні 2018 року було надано посвідчення учасника бойових дій серії АБ № 246842 від 22.08.2001 року, з якого вбачається, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України/а.с.48/.

Правові засади справляння судового збору платників податку, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до пункту тринадцятого частини першої статті 5 Законом України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

З огляду на судову практику не в усіх випадках учасників бойових дій звільняють від сплати судового збору.

Водночас виникає питання, чи звільняються від сплати судового збору учасники бойових дій, якщо порушено їхнє право, що не пов`язане з їхнім статусом. На це питання дав обґрунтовану відповідь Верховний Суд у справі № 572/2088/17 від 27 червня 2018 року.

На думку суддів Верховного Суду у цій справі помилковою є відмова позивачу у задоволенні заяви про звільнення його як учасника бойових дій від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» з тих підстав, що справа про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, не пов`язана з порушенням прав позивача як учасника бойових дій.

Верховний Суд визначив, що в таких справах є певні недоліки законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їхньому зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їхніх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав цих позовів.

Закон України "Про судовий збір" є спеціальним Законом та не містить будь-яких обмежень для учасників бойових дій щодо предмета судового захисту порушених прав, недоліки законотворчої діяльності не повинні впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати або обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких прав, незалежно від характеру, предмета та підстав цих позовів.

Тому, при зверненні до суду з позовом про стягнення грошових коштів у грудні 2018 року позивача було на законних підставах звільнено від сплати судового збору, як учасника бойових дій.

У подальшому практика Верховного Суду дійсно змінилась та було прийнято ряд постанов Верховного Суду щодо відступлення від правових позицій, викладених раніше.

Зокрема, відповідач посилається на висновки, які містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року та від 06.05.2020 року /справа № 9901/311/19 та № 9901/70/20/, відповідно до яких - правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

У зв`язку з тим, що позовна заява ОСОБА_2 надійшла у грудні 2018 року, підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження були відсутні, та провадження у справі було відкрито за нормами права, які діяли, зокрема і в частині сплати судового збору та підстав звільнення учасників бойових дій при зверненні до суду, тому суд вважає, що справа була відкрита відповідно до правил ст.187 ЦПК України та застосуванню норми ч.11,12,13 ст.187 ЦПК України про те, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, не підлягають.

Крім того, суд звертає увагу на п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України, яким суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Таким чином, законодавець передбачив можливість залишення позовної заяви без розгляду, якщо позовну заяву залишено без руху і позивачу надано строк для усунення недоліків позову, але він не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Проте, судом не приймалось рішення про залишення позовної заяви без руху та встановлення строку для усунення недоліків позову, а тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч.ч.2,5 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої цієї статті до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву.

Судом встановлено, що до закриття підготовчого судового засідання позивачем ОСОБА_2 у порядку ст.49 ЦПК України було подано заяву про зменшення позовних вимог та додано на підтвердження копія квитанції про відправлення відповідачу від 11.06.2020 року/а.с.227-230/.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, подана до суду 07.12.2018 року, відповідала вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, провадження у справі було відкрито у порядку ст.187 ЦПК України, підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження були відсутні, заява про зменшення позовних вимог не є першоначальною основною заявою по суті, та не може розглядатись відокремлено від основного позову, зміна правової позиції Верховного Суду щодо сплати судового збору учасниками бойових дій відносно окремих категорій справ, не може бути застосовано до даного позову, відкритого за нормами та правовими висновками, які діяли на час звернення позивача до суду.

У суду відсутні правові підстави, передбачені законом, про залишення заяви позивача про зменшення позовних вимог без руху, як на підставі п.11 ст.187 ЦПК України, так і на підставі ч.1 п.8 ст.257 ЦПК України.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що обставини на які посилається відповідач ОСОБА_1 в своєму клопотанні про залишення позову без руху, не знайшли своє підтвердження та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 43,49, 175, 177, 187, 257, 259-261,263,353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У клопотанні ОСОБА_1 про залишення позовної заяви ОСОБА_2 про зменшення позовних вимог про стягнення грошових коштів без руху відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.06.2020 року.

Суддя Гниличенко М. В.