Постанова

Іменем України

08 липня 2020 року

м. Київ

справа № 398/1910/16-ц

провадження № 61-7677 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,

третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2019 року у складі судді Ніколаєва М. В. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 02 квітня 2020 року у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Голованя А. М., Кіселика С. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця»), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання запису у трудовій книжці недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що при прийомі його на роботу у наказі Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці від 22 липня 2004 року № 126 у графі «Професія, посада» було зазначено «електромонтер», що надає йому право вийти на пенсію на пільгових умовах, присвоєно третій розряд електромонтера (запис у трудовій книжці № 21).

02 серпня 2004 року наказом Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці № 354 йому присвоєно 4-й розряд електромонтера 09 цеху станції Олександрія (запис у трудовій книжці № 22).

12 жовтня 2006 року наказом Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці № 459 йому присвоєно 5-й розряд електромонтера 09 цеху станції Олександрія (запис у трудовій книжці № 23).

01 липня 2008 року наказом Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці № 35 йому присвоєно 6-й розряд електромонтера 09 цеху станції Олександрія (запис у трудовій книжці № 24).

Відповідно до наказу Олександрійської дистанції колії державного підприємства Одеської залізниці від 14 червня 2013 року № 291 «Про усунення розбіжностей у найменуванні назви професії у наказах начальника дистанції колії від 02 серпня 2004 року № 354, від 12 жовтня 2006 року № 459» було внесено зміни до його трудової книжки, а саме зазначено про присвоєння йому з 02 серпня 2004 року 4 кваліфікаційного розряду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 9 цеху станції Олександрія, з 12 жовтня 2006 року присвоєно 5-й кваліфікаційний розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування.

Посада електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування не дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, крім того, 15 травня 2013 року на підставі внесених змін до наказу від 22 липня 2004 року № 126 про прийом на роботу було також виключено записи з його трудової книжки щодо присвоєння розрядів, як електромонтеру.

Позивач вважав вищевказані дії відповідача незаконними та такими, що порушують його трудові права.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним запис у трудовій книжці від 15 травня 2013 року та залишити у силі записи у трудовій книжці № 21, 22, 23, 24.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення його прав відповідачем при здійсненні виправлень у трудовій книжці, оскільки згідно з пунктом 2.6. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (у редакції, чинній на час здійснення виправлень), після виявлення неправильних записів у трудовій книжці позивача відповідач мав право здійснити відповідні виправлення.

Висновок експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 21 грудня 2018 року № 4411/18-27, яким встановлено, що у наказі Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці від 22 липня 2004 року № 126 про прийом на роботу ОСОБА_1 наявні зміни первинного стану документа, а саме машинописний текст «/3розр/ з ремонту та обслуговування електроустаткування», додрукований після друку первинного машинописного тексту і вилучення аркушу із каретки друкарської машинки, не спростовує доводів відповідача про те, що він, як роботодавець, мав право після виявлення неправильних записів у трудовій книжці позивача здійснити відповідні виправлення.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 02 квітня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у підрозділі відповідача, де працював позивач, протягом усього часу існувала лише посада електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, а посада електромонтера без відповідної спеціалізації відсутня у штатних розписах відповідача, як роботодавця, та у класифікаторах професій.

Наказом Олександрійської дистанції колії державного підприємства Одеської залізницівід 14 червня 2013 року № 291 «Про усунення розбіжностей у найменуванні назви професії у наказах начальника дистанції колії від 02 серпня 2004 року № 354 та від 12 жовтня 2006 року № 459 було внесено зміни до трудової книжки ОСОБА_1 щодо присвоєння йому кваліфікаційного розряду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 9 цеху станції Олександрія, запис про прийняття на роботу також відповідає цьому наказу, який є чинним і не оспорюється. Отже, позивачем належними доказами не доведено порушення відповідачем його прав при здійсненні записів у трудовій книжці.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем не вносились зміни до наказу про прийняття позивача на роботу від 22 липня 2004 року № 126, проте його було підроблено шляхом додрукування відповідного тексту, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 21 грудня 2018 року № 4411/18-27.

Таким чином, наказ Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці про прийняття його на роботу від 22 липня 2004 року № 126 є чинним, а запис у трудовій книжці про недійсність, у тому числі запису № 21, є незаконним.

Доводи особи, яка подала відзив

У липні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2013 року, що набрала законної сили, у справі № 398/7759/13-а, ОСОБА_1 відмовлено, у тому числі у задоволенні позовних вимог до управління Пенсійного фонду України у м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу період роботи з 22 липня 2004 року по 24 квітня 2008 року в Олександрійській дистанції колії Одеська залізниця та призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 398/1910/16-ц з Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судом установлено, що наказом (розпорядженням) Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці від 22 липня 2004 року № 126 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_1 прийнято на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, та встановлено 3-й розряд (а.с. 144, т. 1).

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 встановлено наявність: - запису від 22 липня 2004 року № 21 про те, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу до Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці на посаду електромонтера 3-го розряду 09 цеху станції Олександрія, на підставі наказу від 22 липня 2004 року № 126;

- запису від 02 серпня 2004 року № 22 про те, що позивачу присвоєно 4-й розряд електромонтера 09 цеху станції Олександрія, на підставі наказу від 02 серпня 2004 року № 354;

- запису від 12 жовтня 2006 року № 23 про те, що позивачу присвоєно 5-й розряд електромонтера 09 цеху станції Олександрія, на підставі наказу від 12 жовтня 2006 року № 459;

- запису від 01 липня 2008 року № 24 про те, що позивачу присвоєно 6-й розряд електромонтера 09 цеху станції Олександрія, на підставі наказу від 11 липня 2008 року № 35;

- запису від 15 травня 2013 року № 25 про те, що записи за номерами 21, 22, 23, 24 визнано недійсними;

- запису від 22 липня 2004 року № 26 про те, що позивач прийнятий електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 3-го розряду 09 цеху станції Олександрія, на підставі наказу від 22 липня 2004 року № 126;

- запису від 02 серпня 2004 року № 27 про те, що позивачу присвоєно 4-й розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, на підставі наказу від 02 серпня 2004 року № 354;

- запису від 12 жовтня 2006 року № 28 про те, що позивачу присвоєно 5-й розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, на підставі наказу від 12 жовтня 2006 року № 459;

- запису від 01 липня 2008 року № 29 про те, що позивачу присвоєно 6-й розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, на підставі наказу від 11 липня 2008 року № 35.

Відповідно до наказу Олександрійської дистанції колії державного підприємства Одеської залізниці від 14 червня 2013 року № 291 «Про усунення розбіжностей у найменуванні назви професії у наказах начальника дистанції колії від 02 серпня 2004 року № 354 та від 12 жовтня 2006 року № 459» було внесено зміни до трудової книжки позивача, а саме: «з 02 серпня 2004 року присвоїти 4 кваліфікаційний розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 9 цеху станції Олександрія ОСОБА_1 » та «з 12 жовтня 2006 року присвоїти 5 кваліфікаційний розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 9 цеху станції Олександрія ОСОБА_1 » (а.с. 12, т. 1).

Штатним розписом робітників Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці у період 2003-2008 років у цьому підрозділі відповідача була передбачена лише штатна одиниця - електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, що підтверджується копіями штатних розписів, затверджених начальником Одеської залізниці від 14 березня 2003 року, 12 жовтня 2004 року, 26 січня 2006 року, 10 квітня 2006 року, 22 січня 2007 року, 24 квітня 2008 року, 27 травня 2008 року (а.с. 5-42, т. 2).

Штатний розпис виробничого підрозділу служби колії Олександрійська дистанція колії регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», затверджений директором регіональної філії «Одеська залізниця ПАТ «Українська залізниця» від 04 травня 2018 року також передбачає лише посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (а.с. 43-52, т. 2).

Відповідно до копії протоколу засідання кваліфікаційної комісії з присвоєння професії і кваліфікації від 02 серпня 2004 року № 175 ОСОБА_1 присвоєно 4-й кваліфікаційний розряд за професією електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (а.с. 53, т. 2).

ОСОБА_1 пройшов навчання щодо отримання 5-го розряду за професією електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, що підтверджується копією заяви позивача від 08 серпня 2006 року, копією договору від 08 серпня 2006 року № 55, копією робочого плану виробничого навчання від 08 серпня 2006 року, копією картки обліку теоретичного навчання робітників шляхом індивідуальних консультацій цеху 9 Олександрійської дистанції колії (а.с. 55-58, т. 2).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що у підрозділі відповідача, в якому працював ОСОБА_1 , протягом усього часу існувала лише посада електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, а посада електромонтера без відповідної спеціалізації відсутня у штатних розписах відповідача, як роботодавця, та у класифікаторах професій, що спростовує доводи касаційної скарги у відповідній частині.

Ураховуючи викладене, суди дійшли вірного висновку про те, що наказом Олександрійської дистанції колії державного підприємства Одеської залізниці від 14 червня 2013 № 291 «Про усунення розбіжностей у найменуванні назви професії у наказах начальника дистанції колії від 02 серпня 2004 року № 354 та від 12 жовтня 2006 року № 459» було внесено зміни до трудової книжки ОСОБА_1 щодо присвоєння йому кваліфікаційного розряду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 9 цеху станції Олександрія, запис про прийняття на роботу також відповідає цьому наказу.

Верховний Суд погоджується з висновком судів про те, що ОСОБА_1 вищевказаний наказ підрозділу відповідача від 14 червня 2013 № 291 не оскаржувався, а, отже, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено порушення відповідачем його прав при здійсненні спірних записів у трудовій книжці.

Колегія суддів звертає увагу на те, що висновок експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 21 грудня 2018 року № 4411/18-27, яким встановлено, що у наказі Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці від 22 липня 2004 року № 126 про прийом на роботу ОСОБА_1 наявні зміни первинного стану документа, не спростовує вищевказані встановлені судами обставини та те, що згідно з пунктом 2.6. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (у редакції, чинній на час здійснення виправлень), після виявлення неправильних записів у трудовій книжці позивача відповідач мав право здійснити відповідні виправлення.

Доводи касаційної скарги про те, що наказ підрозділу відповідача про прийняття його на роботу від 22 липня 2004 року № 126 є чинним, а запис у трудовій книжці про недійсність, у тому числі запису № 21, безпідставним, на увагу не заслуховуються, оскільки спростовуються встановленими судами обставинами й наказом Олександрійської дистанції колії державного підприємства Одеської залізниці від 14 червня 2013 року № 291.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 02 квітня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник