Справа № 932/7253/20
Провадження № 2з/932/71/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ), Дніпропетровської міської ради (, місце знаходження м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75) про визнання недійсним рішення, скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

23.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом: заборони ОСОБА_2 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на земельну ділянку кадастровий номер :02:292:0014 площею 0,0153 га; заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на земельну ділянку кадастровий номер :02:292:0014 площею 0,0153га.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 05.08.2019 року була здійснена державна реєстрація права власності за його братом ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0153 га із кадастровим номером :02:292:0014 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 97/47, виданого 24.07.2019 року, видавник: Дніпропетровська міська рада. Таким чином, ОСОБА_2 безпідставно та незаконно набув право власності на земельну ділянку, право на набуття якої у спільну власність має також він. 08.06.2007 року він, ОСОБА_1 , і його брат ОСОБА_2 отримали в спадщину від їх матері ОСОБА_3 земельну ділянку та будинок за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,1га. 06.02.2012 року Бабушкінським судом м. Дніпропетровська у справі № 2-231/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки та будинку в натурі було вирішено розділити в натурі земельну ділянку між сторонами по Ѕ кожному, а також вирішено питання про розподіл в натурі будинку за цією ж адресою. Їх мати ОСОБА_3 також мала ділянку землі площею 0,0153 га за цією ж адресою - АДРЕСА_1 на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 15.06.1998 року серії ДП Д*№ 015954, 66097044. Оскільки вони з братом вдвох рівними частинами є власниками основної земельної ділянки площею 0,1 га АДРЕСА_1 , яку набули як спадщину, то і прилегла земельна ділянка за цією ж адресою площею 0,0153 га використовувалася ними обома рівними частинами продовж меж, визначених рішенням суду. Втім, 29.05.2020 року його брат почав облаштування паркану і обмежив його доступ до спірної земельної ділянки, заявивши про своє право власності на неї, при цьому жодних попередніх узгоджень з ним з цього приводу не було. Набуття його братом ОСОБА_2 права власності на цю ділянку одноособово порушує його права та законні інтереси, тому він має намір звернутися з позовом до ОСОБА_2 та до Дніпровської міської ради із наступними позовними вимогами: про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради серія та номер: 97/47, виданий 24.07.2019 року щодо встановлення права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :02:292:0014 за ОСОБА_2 , скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48167415 від 09.08.2019, державний реєстратор Александрук Г.В., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська обл., номер запису про право власності /довірчої власності 32753487.

Заявник посилається на те, що на теперішній час існує реальна загроза відчуження відповідачем спірної земельної ділянки єдиним земельним масивом разом з належною йому частиною земельної ділянки, отриманою ним у спадщину та виділеною йому в натурі судовим рішенням від 06.02.2012 року. Такого висновку він дійшов через систематичне прибуття до відповідача сторонніх осіб для огляду ділянки та виділеної частини будинку. Оскільки виділена в натурі частина земельної ділянки загальною площею 0,1 га не є предметом даного судового спору він вважає доцільним просити суд вжити заходів забезпечення позову та заборонити відчуження земельної ділянки площею 0,0153 га, яка була незаконно передана у власність відповідача протиправним рішенням Дніпровської міської ради. Незастосування заходу забезпечення позову може призвести до відчуження спірного майна будь-якої миті, що суттєво ускладнить подальше виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову. Відповідно до ч.1 цієї статті п озов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2, 3, 10 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно до п.1 ч.1, 4 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених ч.5 цієї статті.

Згідно ч. 6, 7 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Приписами ч.3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.п. 1, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідачів на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням наданих позивачем доказів на підтвердження своїх вимог, приймаючи до уваги той факт, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, з якими він має звернутися до суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З наданих заявником документів вбачається, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-231/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки та будинку в натурі від 06.02.2012 року було вирішено розділити в натурі земельну ділянку між сторонами по Ѕ кожному, а також вирішено питання про розподіл в натурі будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Мати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 також мала у власності земельну ділянку площею 0,0153 га за цією ж адресою: АДРЕСА_1 на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 15.06.1998 року серії ДП Д*№ 015954, 66097044, яка після ухвалення вказаного рішення суду перебувала в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29.05.2020 року ОСОБА_2 почав облаштування паркану на вказаній земельній ділянці і обмежив до неї доступ ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.06.2020 року власником земельної ділянки площею 0,0153 га кадастровий номер :02:292:0014 зазначений ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпровської міської ради № 97/47 від 24.07.2019 року.

Виходячи з вимог ст. 150 ЦПК України, зважаючи на зміст позовних вимог ОСОБА_1 , з якими він має намір звернутися до суду, про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради серія та номер: 97/47, виданого 24.07.2019 року, за яким ОСОБА_2 набув право власності на вищевказану земельну ділянку, і оспорення ОСОБА_1 правомірності набуття у власність ОСОБА_2 цієї земельної ділянки, та обставини, які стали приводом для його звернення враховуючи інтереси як позивача так і відповідача, та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення певних дій, а саме: заборони ОСОБА_2 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, винаймання, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на земельну ділянку кадастровий номер :02:292:0014 площею 0,0153 га, оскільки зазначені заявником заходи забезпечення позову є співмірними із його позивачем вимогами.

Разом з цим, не підлягають задоволенню вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на земельну ділянку кадастровий номер :02:292:0014 площею 0,0153га, оскільки забороною ОСОБА_2 та будь-яким особам здійснювати дії по відчуженню вказаною земельною ділянки в повному обсязі задовольняються вимоги заявника про забезпечення його позовних вимог, з якими він має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 154, 157 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ), Дніпропетровської міської ради (, місце знаходження м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75) про визнання недійсним рішення, скасування рішення про державну реєстрацію, - задовольнити частково.

Накласти заборону ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ), а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, винаймання, виділ часток та інше) на відчуження, передачу іншим особам та переоформлення документів на земельну ділянку кадастровий номер :02:292:0014 площею 0,0153 га.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Дніпропетровській міській раді.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначені статтею 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Т.О. Кудрявцева