Справа № 344/4782/20
Провадження № 22-ц/4808/781/20
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Домбровською Г.В. 9 квітня 2020 року в м. Івано-Франківську у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

в с т а н о в и в:

08.04.2020 року ОСОБА_1 до подання позовної заяви звернулася в суд із заявою про забезпечення позову.

Дану заяву мотивувала тим, що нею планується подати до суду позов про визнання права власності на майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , та зняття з нього арешту.

Зазначила, що майно, а саме приміщення кафе «Прикарпатський ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за вищевказаною адресою, було придбано 27.10.2005 року на підставі Договору купівлі-продажу від 27.10.2005 року та зареєстровано на її чоловіка ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.09.2007 року.

24.04.2007 року приміщення кафе передано в іпотеку АКІБ «УКРСИББАНК» (надалі АТ «УКРСИББАНК») в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №0 від 24.04.2007 року. При цьому в абз. 5 п. 1.1 Договору іпотеки зазначено, що предмет іпотеки є спільною сумісною власністю.

17.07.2019 року у виконавчому провадженні ВП №34512465 з примусового виконання виконавчого листа по справі №0907/9325/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УКРСИББАНК» 814544,53 грн. заборгованості державним виконавцем проведено опис і арешт приміщення кафе «Прикарпатський ІНФОРМАЦІЯ_1 », про що складено відповідну постанову.

Разом з тим вказує, що відносно неї відсутні судові рішення про стягнення на користь АТ «УКРСИББАНК» коштів чи про звернення стягнення на майно для задоволення грошових вимог останнього. Жодних повідомлень про наявність заборгованості за кредитом від АТ «УКРСИББАНК» їй не надходило, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки відносно ОСОБА_1 також відсутнє.

Згідно повідомлення ДП «Сетам» електронні торги з реалізації кафе «Прикарпатський коровай» призначено на 15.04.2020 року. Однак дане майно було передано на реалізацію без визначення частки у праві спільної сумісної власності боржника ОСОБА_2 , що свідчить про те, що АТ «УКРСИББАНК», Івано-Франківський МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не визнають її суб`єктивного права як співвласника приміщення кафе «Прикарпатський ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Зазначає, що майбутній позов буде спрямований на захист її права власності від протиправного позбавлення.

Тому просила застосувати ходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення реалізації приміщення кафе «Прикарпатський ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 9 квітня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено. Зупинено реалізацію приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, АТ «УКРСИББАНК» подало апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 17 серпня 2012 року Івано-Франківським міським судом було прийнято рішення по справі №0907/9325/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованості за Кредитним договором №0 від 25.10.2007 року в розмірі 66972,27 доларів США, що в еквіваленті становить 535275,86 грн., та про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованості за Кредитним договором №0 від 24.04.2007 року в розмірі 101913,61 доларів США, що еквівалентно 814544,53 грн.

Станом на сьогоднішній день рішення суду по даній справі ОСОБА_2 не виконав, заборгованість перед АТ «УКРСИББАНК» не погашена, а вжиті оскаржуваною ухвалою суду заходи забезпечення позову фактично унеможливили та зупинили виконання державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судового рішення, яке набрало чинності та підлягає обов`язковому виконанню, що суперечить п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Вважає, що заява про забезпечення позову подана ОСОБА_1 виключно для уникнення виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості ОСОБА_2 .

Вказує, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , здійснюючи поділ майна, діють недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки такий поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника та реалізації такого майна банком.

З огляду на вищенаведене вважає, що суд першої інстанції не обґрунтував свій висновок та не встановив чи дійсно існує реальна загроза невиконання та/або утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а керувався лише зазначеним предметом позову, яким є визнання права власності та звільнення об`єкту нерухомого майна з-під арешту.

Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 9 квітня 2020 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що незважаючи на те, що в силу закону приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю подружжя, про що було відомо ПАТ «УКРСИББАНК», ОСОБА_2 та Івано-Франківський МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, воно було передане на реалізацію без визначення частки у праві спільної сумісної власності боржника ОСОБА_2 . Дане свідчить про те, що вказані особи не визнають її суб`єктивного права співвласника даного приміщення, у зв`язку з чим нею 16.04.2020 року було подано позов до Івано-Франківського міського суду. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.04.1988 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується копією повторного Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 04.10.1996 року (а.с. 9).

27.10.2005 року між Акціонерним товариством закритого типу «Танар» та чоловіком заявника ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно копії витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №15897678 від 12.09.2007 року право власності на кафе «Прикарпатський коровай» загальною площею 150,3 кв.м., з добудовою незавершеною будівництвом готовністю 95% площею 248,6 м.кв. зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 11).

Судом встановлено також, що згідно Договору іпотеки від 24.04.2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №0 від 24.04.2007 року, останній передав кафе «Прикарпатський коровай» в іпотеку АКІБ «УКРСИББАНК» (а.с. 12-14).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 даного Договору предмет іпотеки набутий під час перебування в зареєстрованому шлюбі і є спільною власністю подружжя, надається в іпотеку за згоди дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , про що вона подала відповідну заяву. Іпотека майна розповсюджується на всій ого складові частини та додатки.

17.08.2012 року Івано-Франківським міським судом ухвалено рішення по справі №0907/9325/2012 року, яким задоволено позов ПАТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» суму боргу за Кредитним договором №0 від 25.10.2007 року в розмірі 66972,27 доларів США, що в еквіваленті становить 535275,86 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» суму боргу за Кредитним договором №0 від 24.04.2007 року в розмірі 101913,61 доларів США, що еквіваленті становить 814544,53 грн. (а.с. 55-61).

Згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 17.07.2019 року на виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» 814544,53 грн. заборгованості (ВП №34512465) державним виконавцем було проведено опис та накладено арешт на нежитлове приміщення - кафе «Прикарпатський ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 15-17).

Згідно повідомлення ДП «Сетам» на 15.04.2020 року о 09:00 год. призначено проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки нежитлового приміщення кафе «Прикарпатський коровай» загальною площею 150,3 кв.м. та добудови до кафе загальною площею 248,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Початкова ціна продажу майна 4840380,00 грн. (а.с. 21, 22).

Згідно відомостей з АСВП виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні (а.с. 20).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації приміщення кафе «Прикарпатський ІНФОРМАЦІЯ_1 », суд першої інстанції виходив з того, що таке майно було передане на реалізацію без визначення частки у праві спільної сумісної власності боржника ОСОБА_2 , а тому невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на таке майно, якщо його буде прийнято на користь заявника, або ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 08.04.2020 року до пред`явлення позову подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації нерухомого майна - приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1-6), а 16.04.2020 року нею подано до суду першої інстанції позовну заяву з вимогами до відповідачів ОСОБА_2 , ПАТ «УКРСИББАНК», Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання за нею права власності на 1/2 частку приміщення вищевказаного кафе та зняття арешту з 1/2 частки приміщення кафе, який накладений відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 17.07.2019 року в рамках виконавчого провадження №34512465.

Разом з тим заявник не обґрунтувала, а суд першої інстанції не перевірив у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду з огляду на те, що спірне майно, а саме кафе «Прикарпатський ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було передане АКІБ «УКРСИББАНК» в іпотеку за згодою заявника на забезпечення виконання її чоловіком ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором №00, а відтак вона усвідомлювала ризики невиконання ним зобов`язань, зокрема можливість примусової реалізації даного майна на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

За змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

До того ж, за змістом частини четвертої ст. 65 СК України договори кредиту та іпотеки, укладені в інтересах сім`ї, створюють обов`язки для обох із подружжя, а ОСОБА_1 та її представник не надали будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір іпотеки був укладений ОСОБА_2 всупереч інтересам сім`ї, як і не ставили питання про визнання його недійсним.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 року у справі №755/1357/18 (провадження №61-31170св18), від 15.01.2020 року у справі №362/1102/19 (провадження №61-12856св19).

Крім того апеляційний суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції не звернув уваги на тривале невиконання боржником рішення Івано-Франківського міського суду від 17.08.2012 року у справі №0907/9325/2012 про стягнення із ОСОБА_2 на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором, що перебуває на примусовому виконанні у Івано-Франківському МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

При цьому згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №206765894 від 14.04.2020 року окрім спірного приміщення кафе «Прикарпатський коровай» ОСОБА_2 на праві власності належить тільки 1/4 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_2 -Франківську загальною площею 70,8 кв.м., а на приміщення кафе «Прикарпатський ІНФОРМАЦІЯ_1 » наявні три обтяження: на підставі Іпотечного договору №Д-294 від 24.04.2007 року, на підставі Іпотечного договору №Д-615 від 23.08.2007 року та на підставі Іпотечного договору №Д-771 від 25.10.2007 року (а.с. 50-54).

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень.

У справі «Soering vsUK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права АТ «УКРСИББАНК» як стягувача у виконавчому провадженні, а тому оскаржувану ухвалу не можна вважати законною та обґрунтованою.

Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала суду відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає до скасування з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки судом розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 9 квітня 2020 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови складено 9 липня 2020 року.