Справа № 496/1009/19
Провадження №2/523/435/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"06" липня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 20.03.2019р. звернувся до суду з позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2009р. на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини його доходів до 1/6 частини його доходів. Позовні вимоги мотивовані тим, що на теперішній час його матеріальне становище значно погіршилось, зокрема він не отримує жодного прибутку, на його утриманні перебуває інша дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відсутність зареєстрованого на його ім`я права власності на нерухоме майно. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 20.03.2019р., справу було розподілено на головуючого суддю Біляївського районного суду Одеської області Пендюру Л.О., яким ухвалою суду від 22.04.2019р. справу було передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 21.06.2019р., справу було розподілено на головуючого суддю Шепітко І.Г. яким, ухвалою суду від 01.07.2019р. було відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи в спрощеному позовному провадженні.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 21.02.2020р., в зв`язку з відстороненням головуючого судді Шепітко І.Г., справу було повторно розподілено на головуючого - суддю Малиновського О.М.

В зв`язку з встановленими обмеженнями пов`язаних внаслідок карантинних заходів щодо розгляду цивільних справ, розгляд справи неодноразово було відкладено.

ОСОБА_1 , направив заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_2 була належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи. В судове засідання призначене на 06.07.2020р. не з`явилась без поважних на те причин. Її повторна неявка не перешкоджає розгляду справи.

За письмовою згодою позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву розгляд справи проведений в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

З позовної заяви ОСОБА_1 убачається, втім документально не підтверджується, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області (справа №2-2329/2009р.) від 07 жовтня 2009р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів.

Також з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного обґрунтування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи надані з боку позивача докази в обґрунтування пред`явленого позову, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не доведено, що починаючи з часу ухвалення рішення суду від 07 жовтня 2009р. його матеріальне становище суттєво змінилось. Позивачем з цього приводу не надано жодного належного та допустимого доказу.

Той факт, що ОСОБА_1 є батьком іншої дитини не може бути прийнятий судом, як безумовна підстава для зменшення розміру аліментів, так як з його боку не надано доказів, стосовно понесених витрат на дитину, їх розмір, періодичність сплати тощо, що є наслідком впливу на погіршення його матеріального становища.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі в зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі ст.ст. 180, 181, 183, 191,192 СК України, керуючись ст. ст.12,13,76, 200,206,259, 263-265,268,280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Повне рішення суду складено 06 липня 2020р.

Суддя