Провадження № 2/760/1389/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Каліш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19.06.2019 р. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, в якому просить:

збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, позивач та відповідач мають спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В квітні 2018 р. у справі №752/368/18 Голосіївським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно.

Позивач зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зріс. На даний час неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з підготовкою сина до навчання в школі. Також додаткових витрат потребує відвідування спортивної секції, занять з образотворчого мистецтва та англійської мови. Крім того, дитина хворіє та позивач витрачає значні кошти на її медичне обстеження та лікування.

Позивач немає доходів, які дозволяють в повній мірі забезпечувати всім необхідним неповнолітнього сина, враховуючи також те, що вона не працює,не зареєстрована в центрі зайнятості як безробітна, має тяжке матеріальне становище, а також погіршення власного стану здоров`я.

З урахуванням викладеного, позивач вважає що для забезпечення потреб дитини доцільним є збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 6000 грн., щомісячно, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.06.2019 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 03.07.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.10.2019 р. до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач зазначив, що заперечує щодо задоволення позову. Відповідачем вказано, що правових підстав для збільшення розміру аліментів, призначених рішенням Голосіївського районного суду м. Києва не існує, оскільки він жодним чином не ухилявся від свого обов`язку піклуватися про сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Зазначив про те, що окрім сплати аліментів за рішенням суду, він купує сину одяг, продукти харчування, оплачував дитячий садок, відпочинок на морі кожного року, підготовку до школи, забезпечує повноцінне дозвілля. Позивач самостійно не несе витрати на утримання їхнього неповнолітнього сина, оскільки він приймає в цьому безпосередню фінансову участь, шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок позивача. Відповідач вказав, що наразі він не має змоги сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., визначеному позивачем, оскільки має труднощі в своїй підприємницькій діяльності, які призвели до суттєвого зниження його доходу. Таким чином, відповідач зазначив, що погоджується сплачувати аліменти в сумі 3000 грн., яка визначена рішенням суду про стягнення аліментів та відповідає розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав. Викладених у відзиві на позовну заяву. Посилаючись на те, що правових підстав для збільшення розміру аліментів, призначених рішенням Голосіївського районного суду м. Києва не існує. Визначений рішенням суду розмір аліментів в сумі 3000 грн. вважає достатнім, таким, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змоги сплачувати суму аліментів в розмірі 6000 грн., яка заявлена позивачем, у нього немає.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 11.01.2013 р.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2018 р., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 грудня 2017 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до наведених вище положень закону, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

При цьому, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень .

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, відповідач сплачує аліменти, визначені рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2018 р., заборгованості не має.

При наведених вище обставинах і з їх урахуванням суд дійшов висновку, що є підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини, визначених судовим рішенням.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Так, ОСОБА_1 у своєму позові просила суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 6000, 00 грн., вказуючи на те, що на даний час неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, в зв`язку з підготовкою до школи, розвитку та іншому, а тому для забезпечення потреб дитини доцільним є збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказував на те, що він щомісячно сплачує аліменти. Крім того, купує сину одяг, продукти харчування, оплачував дитячий садок, відпочинок на морі кожного року, підготовку до школи, забезпечує повноцінне навчання. Позивач самостійно не несе витрати на утримання їхнього неповнолітнього сина, оскільки він приймає в цьому безпосередню фінансову участь, шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок позивача. Крім того, зазначав, що має труднощі у своїй підприємницькій діяльності, які призвели до суттєвого зниження доходу, а тому він не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Позивач просила врахувати те, що вона немає доходів, які дозволяють в повній мірі забезпечувати всім необхідним неповнолітнього сина, враховуючи також те, що вона не працює, зареєстрована в центрі зайнятості як безробітна, має тяжке матеріальне становище, а також погіршення власного стану здоров`я.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивач за час розгляду справи до суду не надано та матеріали справи не містять.

Так, позивачем, на думку суду, не надано суду достатніх та переконливих доказів того, що дитина потребує матеріального утримання, в якості аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, саме в розмірі 6000,00 грн., щомісячно, як і не надано доказів того, що позивач в силу певних обставин позбавлена можливості утримувати дитину.

Суд звертає увагу позивача на те, що законом передбачено право особи, з якою проживає дитина, - звертатись до суду із позовними вимогами про стягнення додаткових витрат, пов`язаних зі станом здоров`я дитини, та надана позивачем медична довідка має значення для розгляду спору, предметом якого є не збільшення розміру аліментів, а стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Натомість, як вбачається з наданих до суду відповідачем копій платіжних доручень та квитанцій, долучених до матеріалів справи, сукупний місячний переказ, який ОСОБА_2 здійснює на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 становить 5000 грн. щомісячно.

При цьому, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює, зареєстрований як фізична особа - підприємець.

Так, згідно довідки ГУ ДПС у м. Києві ДПС України №18002/ФОП/26-15-50-06-22 від 16.12.2019 р., вбачається, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 подано податкову декларацію платника єдиного податку за звітний (податковий) період 2018 року від 08.02.2019 р., загальна сума доходу становить 506753,85 грн.

Згідно довідки ГУ ДПС у м. Києві ДПС України №639/ФОП/26-15-50-06-22 від 10.01.2020 р., вбачається, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 подано податкову декларацію платника єдиного податку за звітний (податковий) період:

- три квартали 2019 року від 10.11.2019 р., загальна сума доходу становить 1218030,34 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів в твердій грошовій сумі, які підлягають збільшенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з вимог ст. 192 СК України у їх системному зв`язку з положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки утримання дитини, яка підростає, потребує від позивача зусиль та матеріальних витрат, з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо.

При визначенні розміру аліментів суд враховує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України), встановлені обставини справи, а також приймає до уваги те, що відповідач працює, його розмір доходу згідно наданих суду довідок ГУ ДПС у м. Києві суттєво збільшився.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір аліментів на утримання дитини, що стягуються з відповідача на користь позивача за судовим рішенням щомісячно з 3000,00 грн. до 5000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки, наведений розмір аліментів відповідатиме інтересам дитини, враховуючи встановлені судом обставини справи, а також те, що відповідач спроможний виплачувати аліменти у такому розмірі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 7, 141, 180-184, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2018 р. в розмірі 3000,00 грн. та стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 5000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.07.2020 року.

СУДДЯ: Кушнір С.І.