Справа № 647/2128/19
Провадження № 2/485/52/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання - Бондаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманецької сільської ради Бериславського району Херсонської області, третя особа: Снігурівська міська рада Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У серпні 2019 року позивач через свого представника звернулася до суду із вказаною позовною заявою.

17 жовтня 2019 року дана позовна заява надійшла за підсудністю до Снігурівського районного суду Миколаївської області.

Позов позивачем мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . На момент смерті спадкодавця вона була зареєстрована та проживала за іншою адресою. За звернення до нотаріальної контори, їй відмовлено в оформленні спадкових прав за законом за пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини. Вважає поважними причини такого пропуску, оскільки знаходилася за межами території України та проживала в Німеччині. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у два місяці.

Ухвалою суду від 13 січня 2020 року до участі у справі залучено Снігурівську міську раду Миколаївської області, у якості третьої особи на стороні відповідача.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю (вх. №ЕП-1121/20-вх від 22.06.2020)

Представник відповідача попередньо подав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю (вх. № ЕП-542/20-вх. 26.03.2020).

Представник третьої особи згідно з поданою заявою просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечень не мав (вх. № ЕП-998/20-вх. 03.06.2020).

Судом ухвалено про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кірове Бериславського району Херсонської області помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого за актовим записом №2, що вчинений 03 березня 2007 року, місце реєстрації смерті: Кіровська сільська рада Бериславського району Херсонської області (а.с.5).

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, у підтвердження чого позивачкою надано копію технічної документації по передачі в натурі земельної частки (паю) по КСП "Інгулець" в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, в приватну власність ОСОБА_2 (а.с.23-26). Позивачем не зазначено про видачу ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Позивач у відповідності до ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, як рідна донька спадкодавця. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_1 , виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області 20 жовтня 2009 року, актовий запис №7 від 11 лютого 1969 року, де в графі батько зазначений " ОСОБА_2 " (а.с.6). На підтвердження зміни прізвища з ОСОБА_4 позивачкою надано копію довідки Відділу ЗАГСу від 25 вересня 1998 року №272 про реєстрацію шлюбу з гр. ОСОБА_5 (а.с.7), який розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 18 серпня 1998 року за актовим записом №321 (а.с.8); копію свідоцтва про одруження з гр. ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 , виданого 28 серпня 1998 року за актовим записом №607 від 28 серпня 1998 року (а.с.9).

Інших спадкоємців померлого, які б прийняли спадщину, не встановлено, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, про що свідчить лист в.о. завідуючого Бериславської державної нотаріальної контори Херсонської області Гладушко К.В. від 06 вересня 2019 року №938/01-16 (а.с.21).

Як вбачається з довідки Лиманецької сільської ради Бериславського району Херсонської області від 16 жовтня 2018 року №2095 (а.с.10), ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 , разом з ним на момент смерті та протягом шести місяців після смерті за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.10).

Листом державного нотаріуса Бериславської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Херсонській області від 14 жовтня 2009 року позивачці у листі-роз`яснені було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька за пропуском встановленого законом шестимісячного строку для відповідного звернення (а.с.11).

Між сторонами мають місце правовідносини, що виникають зі спадкових прав.

В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За нормою ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ст.1270 ЦК України.

Частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом ст.1272 ЦК України не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до частини шостої статті 1 Закону України "Про нотаріат" вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Загальні правила вчинення консулами України нотаріальних дій визначено розділом III Консульського Статуту України, затвердженим Указом Президента України від 02 квітня 1994 року.

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За п.2 листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вирішуючи питання про визначення ОСОБА_1 додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обгрунтовуючи позов, позивач поважними причинами пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після батька ОСОБА_2 вказала постійне проживання на момент відкриття спадщини на території Німеччини, на підтвердження чого надала копію паспорту громадянки Німеччини (а.с.3).

Суд вважає, що вказані обставини не свідчать про існування поважних причин у розумінні ст. 1272 ЦК України.

Факт перебування позивача в Німечинні сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Перебування позивачки поза межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою (повідомленням, телеграмою) - у порядку, передбаченому п. 2.1, п. 3.5 глави 10 "Видача свідоцтв про право на спадщину" Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до консульської посадової особи консульської установи України у Німечинні на підставі статті 38 Закону України "Про нотаріат". Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що вона, з незалежних від неї обставин, не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця і що її проживання за кордоном об`єктивно перешкоджало поданню такої заяви, оскільки надані позивачем докази не підтверджують неможливість звернутись з 03 березня 2007 року, тобто понад 10 років, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

У справі № 592/9058/17-ц від 06.06.2018 ВС/КЦС зробив висновок, який є обов"язковим для застосування, про те, що постійне проживання закордоном не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, оскільки позивач за відсутності будь-яких поважних причин не вчиняла дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, то підстав для задоволення позову немає. Суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке суперечить вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81,141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Лиманецької сільської ради Бериславського району Херсонської області, третя особа: Снігурівська міська рада Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд, який відраховується з дати складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України.

Дата складення повного тексту рішення 22.06.2020.

Суддя