Житомирський апеляційний суд
Справа №285/648/20 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №285/648/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути заборгованість у сумі 133 415,02 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до банку та підписав анкету-заяву від 31 травня 2011 року №б/н, згідно з якою отримав кредит у розмірі 30 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 неналежно виконував зобов`язання за договором, у зв`язку із чим станом на 31 липня 2018 року утворилася заборгованість, яка складається із: тіла кредиту в сумі 1 222,32 грн. та процентів за користування кредитом у сумі 132 192,70 грн. за період із 31 травня 2011 року по 31 липня 2018 року.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2011 року №б/н у сумі 1 222,32 грн. неповернутого тіла кредиту та судовий збір у розмірі 18,90 грн. У стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким вимоги про стягнення процентів за користування кредитом задовольнити. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 кредитними коштами користувався, а отже визнавав умови кредитного договору. У довідці про умови кредитування, підписаній позичальником, визначена процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% на місяць, але суд першої інстанції на таку обставину уваги не звернув. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування кредитом, порушивши при цьому вимоги ст.ст.1046,1048 ЦК України. Відмова у стягненні процентів наносить істотну шкоду всім споживачам банківських послуг, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави та може становити економічну небезпеку для країни.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Виходячи із принципу диспозитивності апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, тобто в частині стягнення на користь банка тіла кредиту в сумі 1 222,32 грн.

Відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість таких вимог.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 31 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.8).

В анкеті-заяві сторонами досягнуто згоди щодо кредитного ліміту в розмірі 8 000 грн. та відповідачем обрано опцію «платіжна картка кредитка «Універсальна».

Так, у заяві зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

Також ОСОБА_1 31 травня 2011 року була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», в якій зазначена процентна ставка у розмірі 2,5% в місяць, якій суд першої інстанції належної оцінки не надав. Отже, суд першої інстанції неправильно вважав відсутньою домовленість між сторонами щодо процентної ставки за користування кредитом.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором у період із 31 травня 2011 року по 31 серпня 2014 року здійснено за річною процентною ставкою 30%, що відповідає умовам, які погоджені між сторонами у довідці про умови кредитування. Однак, у період із 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року банк безпідставно провів розрахунок заборгованості за процентною ставкою 34,80% річних, а за період із 01 квітня 2015 року за процентною ставкою 43,20% річних, що не відповідає узгодженим сторонами кредитного договору умовам.

Із огляду на зазначене вище, колегія суддів доходить до висновку, що банком доведено наявність заборгованості за процентами за користування кредитом станом на 31 липня 2018 року в сумі 2 201,03 грн. (із розрахунку узгодженої сторонами процентної ставки 2,5% в місяць), а тому саме ця сума заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, а у стягненні решти процентів за користування кредитом у сумі 129 991,67 грн. належить відмовити за безпідставністю (132 192,70 грн. - 2 201,03 грн. = 129 991,67 грн.).

За таких обставин, заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами підлягає до скасування з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким такі вимоги задовольняються частково у сумі 2 201,03 грн., а у стягненні решти заборгованості за процентами відмовляється, що відповідає положенням ст.376 ЦПК України.

Щодо посилань АТ КБ "Приватбанк" на нехтування судом першої інстанції при ухваленні рішення принципами оплатності кредитного договору, нанесення істотної шкоди усім споживачам банківських послуг, банку, порушення стабільності функціонування фінансового сектору держави, то колегія суддів звертає увагу на те, що у справах споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну, рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду про те, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом та стягнення судового збору скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 2 201 грн. 03 коп. станом на 31 липня 2018 року.

У стягненні решти заборгованості за процентами за користування кредитом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) 128 грн. 08 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді: