Справа №295/1282/13- ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

за участю секретаря с/з Поліщук О.В., Коршак М.А., Мельник Ж.А.

представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на дії (бездіяльність) державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернувся до суду з указаною скаргою, в обґрунтування якої зазначає, що на виконанні у Богунському ВДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №295/1282/13-ц, виданого Богунським районним судом м. Житомира по справі щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту від 06.03.2008 року в розмірі 902 896,97 грн. Зі змісту скарги вбачається, що 27.01.2020 року до канцелярії відділу ДВС представниками стягувача та боржника за виконавчим провадженням подано сумісну заяву про зняття арешту з майна, що є предметом іпотеки, в порядку п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». У цій заяві йшлось про те, що між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ОСОБА_2 досягнуто згоди щодо передачі майна, яке є предметом іпотеки, стягувачу ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту і у зв`язку з чим заявлено прохання зняти арешт, накладений в рамках вищевказаного виконавчого провадження, з майна, частка якого належить на праві власності ОСОБА_2 , є предметом іпотеки та виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту. Однак, приватним виконавцем Богунського ВДВС Шестопаловим В.Ю. відмовлено у знятті арешту на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає порядок зняття арешту з майна. Згідно з наданою відповіддю, підстави для зняття арешту, визначені в п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», не передбачені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на викладене у скарзі, представник стягувача просить зобов`язати державного виконавця Богунського ВДВС міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області винести постанову, якою зняти накладений арешт на майно, що є предметом іпотеки та забезпечення виконання умов договору кредиту №118/290/08/Ф від 06.03.2008 року, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити. Суду додатково пояснила, що боржник не заперечує проти зняття арешту з квартири та подавав до ДВС відповідну заяву. Боржнику належить лише 1/4 квартири, що є предметом іпотеки, а інші 3/4 належать його матері, яка є майновим поручителем та також погоджується передати майно стягувачу. За словами представника, накладений арешт заважає стягувачу перереєструвати майно, а тому просить зобов`язати державного виконавця його зняти в рамках виконавчого провадження №59190484.

Представник Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення представника стягувача, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомир Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження №59190484 з виконання виконавчого листа №295/1282/13-ц від 17.07.2013 року, виданого Богунським районним судом м. Житомира на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості за кредитним договором №118/290/08/Ф від 06.03.2008 року в розмірі 902 896,97 грн., що еквівалентно 112 999,77 доларам США.

05.11.2013 року державний виконавець Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Ткачук Л.В. у рамках іншого виконавчого провадження №40360413, відкритого на виконання виконавчого листа №295/1282/13-ц від 17.07.2013 року та завершеного за даними АСВП, виніс постанову про арешт майна боржника, якою наклав арешт на будь-яке нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 219).

За відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 27.05.2019 співвласниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , якому належить 1/3 частина зазначеної квартири, та ОСОБА_3 , яка є власником 2/3 частин квартири (а.с. 226).

Як вбачається з копії відповіді Богунського ВДВС у місті Житомир Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про зняття арешту з майна боржника, що є предметом іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 , начальником відділу зазначено, що згідно із Законом України «Про виконавче провадження» у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що державний виконавець, відмовляючи у знятті арешту з майна боржника за заявою стягувача, діяв в межах наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень, оскільки у державного виконавця, зважаючи на зміст положень ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», не було підстав для зняття арешту.

За приписами частини 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Судом звернуто увагу на відсутність у матеріалах справи доказів передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби, що є підставою для зняття арешту з проданого майна згідно з ч. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того судом звернуто увагу, що представник стягувача просить зобов`язати державного виконавця винести в рамках виконавчого провадження №59190484 постанову, якою зняти арешт на майно, накладений в рамках іншого виконавчого провадження, а саме 40360413 та котре за даними АСВП є завершеним у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу.

Суд, відмовляючи у задоволенні скарги, враховує роз`яснення надані судам нижчих інстанцій та викладені у постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року та постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року, за змістом яких вимоги інших осіб (ніж сторони виконавчого провадження) щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Зважаючи на викладене, керуючись Законами України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 447, 449-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» у задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження ухвали продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя