Справа № 333/2166/18
Провадження № 2/333/44/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу № 333/2166/18 за позовом ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю адвоката Русакова Сергія Олександровича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики та інфляційних витрат, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

02.05.2018 року ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю адвоката Русакова С.О. звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , який в подальшому 17.05.2018 року уточнила і з урахуванням уточнень просила: 1) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 139 500 грн.; суму процентів за користування позикою у розмірі 125 500 грн.; суму 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 2 332 грн. 13 коп., суму інфляційних витрат у розмірі 6 382 грн. 12 коп., що разом становить 273 714 грн. 25 коп.; 2) Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 500 грн.; суму процентів за користування позикою у розмірі 450 грн.; суму 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 8 грн. 35 коп., суму інфляційних витрат у розмірі 22 грн. 87 коп.; 3) Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 всі понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18.09.2010 року між нею ОСОБА_5 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, яка діяла в особі свого представника за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_4 , було укладено договір позики.

Згідно з умовами договору, позивач зобов`язалася передати відповідачу грошові кошти у сумі 140 000 грн., а відповідач зобов`язалася повернути суму позики до 25.12.2017 року.

Свої повноваження на укладення від імені ОСОБА_2 договору позики ОСОБА_4 підтвердила нотаріально посвідченою довіреністю.

18.09.2010 року позивач передала обумовлену договором грошову суму відповідачу, що було зафіксовано розпискою від 18.09.2010 року.

Проте відповідач своїх зобов`язань у встановлений договором строк не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Вказане зобов`язання відповідача перед позивачем частково (в розмірі 500 грн.) забезпечувалось поручительством ОСОБА_3 .

Відповідно до змісту розписки від 18.09.2010 року був встановлений процент в розмірі 2,5% від суми наданих грошових коштів, який відповідач мав сплачувати позивачу кожен місяць.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів за користування позикою з 13.04.2015 року по 13.04.2018 року.

Крім того, стягненню з відповідача підлягають 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 26.12.2017 року по 18.04.2018 року.

На момент 25.12.2017 року відповідач мала грошове зобов`язання зі сплати суми боргу в розмірі 140 000 грн. та процентів за користування позикою в розмірі 112 000 грн., а всього 252 000 грн. Саме з цієї суми необхідно обчислювати суму процентів за прострочення виконання зобов`язання.

Також у зв`язку з простроченням повернення позики, за період з 26.12.2017 року по 18.04.2018 року з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних витрат.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню: сума позики у розмірі 139 500 грн.; сума процентів за користування позикою у розмірі 125 500 грн.; сума 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 2 332 грн. 13 коп.; сума інфляційних витрат у розмірі 6 382 грн. 12 коп., що разом становить 273 714 грн. 25 коп.

Також приймаючи до уваги те, що поручителем ОСОБА_2 в частині виконання пов`язання по розписці у розмірі 500 грн. є ОСОБА_3 , то зараз з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 підлягає солідарному стягненню: сума позики у розмірі 500 грн.; сума процентів за користування позикою у розмірі 450 грн.; сума 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 8 грн. 35 коп.; сума інфляційних витрат у розмірі 22 грн. 87 коп.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Варнавській Л.О.

Ухвалою судді від 31.05.2018 року відкрито провадження у цивільній справі № 333/2166/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

23.06.2018 року ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому позовні вимоги останньої не визнала в повному обсязі, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої заперечення ОСОБА_2 мотивувала тим, що не уповноважувала ОСОБА_4 на укладення від її імені договорів позики. Довіреність на ім`я ОСОБА_4 , яка була видана ОСОБА_2 30.08.2010 року не визначала права представника на укладення від імені ОСОБА_2 договорів, а уповноважувала ОСОБА_4 виключно на укладення правочинів щодо належного ОСОБА_2 на праві власності нерухомого майна. Вона не схвалювала будь-які договори позики, якщо такі були укладені ОСОБА_4 від її імені. 23.02.2018 року ОСОБА_2 відкликала довіреність від 30.08.2010 року. ОСОБА_2 грошові кошти у ОСОБА_1 не брала, ОСОБА_4 на отримання позики не уповноважувала.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2019 року головуючим-суддею у даній справи була визначена суддя Кулик В.Б.

Ухвалою судді від 11.04.2019 року визначено розгляд справи продовжувати за правилами загального позовного провадження.

03.06.2019 року ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому позовні вимоги останньої не визнала в повному обсязі, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав зазначених у відзиві від 23.06.2018 року.

Крім того, 03.06.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в якому просила: визнати недійсним договір позики від 18.09.2010 року, укладений представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , поручитель ОСОБА_3 ; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати.

Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтувала тим, що у довіреності від 30.08.2010 року № 1564 відсутні повноваження ОСОБА_4 на укладення договорів позики від імені ОСОБА_2 . За виданою ОСОБА_2 30.08.2010 року довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В., ОСОБА_4 була уповноважена управляти та розпоряджатися належним ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності нерухомим майном, укладати всі дозволені законом угоди, зокрема: виділу, поділу майна, продавати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду, вирішуючи у всіх випадках суми по договорам.

Отже, ОСОБА_4 була уповноважена укладати договори та підписувати інші документи виключно у випадках та з підстав, що стосувались управління та розпорядження нерухомим майном ОСОБА_2 .

Гроші у ОСОБА_1 ОСОБА_2 не позичала. Ніяких розписок чи договорів позики з ОСОБА_7 ОСОБА_2 не укладала, як і не уповноважувала ОСОБА_4 на укладення будь-яких договорів позики. Ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 ОСОБА_2 не знає. З ОСОБА_3 ОСОБА_2 не знайома, тому не могла поручитися за невідому їй особу. ОСОБА_3 відповідає за зобов`язаннями в розмірі 140 000 грн. (з процентами) тільки в сумі 500 грн.

Ухвалою суду від 18.12.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю адвоката Русакова С.О. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики та інфляційних витрат.

Відзив на зустрічну позовну заяву відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не надали.

Ухвалою суду від 26.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Русакову С.О., який надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Гончаренко О.О., який надав заяву про розгляд справи без його участі, на зустрічному позові наполягає, у задоволенні первісного позову просить відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 , третя особа за первісним позовом ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, причини неявки останніх суду не відома. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від останніх не надходило.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм фактичні правовідносини.

30.08.2010 року ОСОБА_2 видала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В. за № 1564, якою уповноважила ОСОБА_4 управляти та розпоряджатися належним ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності нерухомим майном, укладати всі дозволені законом угоди, зокрема: виділу, поділу майна, продавати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду, вирішуючи у всіх випадках суми по договорам.

18.09.2010 року ОСОБА_4 надала ОСОБА_8 розписку, в якій, посилаючись на довіреність, видану ОСОБА_2 від 30.08.2010 року, посвідчену приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В. за № 1564, від імені та в інтересах ОСОБА_2 отримала позику грошові кошти у сумі 140 000 гривень. В розписці було зазначено зобов`язання ОСОБА_2 повернути суму позики до 25.12.2017 року, а також був встановлений процент в розмірі 2,5% від суми наданих грошових коштів, який відповідач мав сплачувати позивачу кожен місяць. Поручителем за вказаним зобов`язанням у розмірі 500 грн. виступила ОСОБА_3 .

Внаслідок реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

23.02.2018 року ОСОБА_2 відкликала довіреність від 30.08.2010 року, посвідчену приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В. за № 1564.

При винесенні судового рішення суд керується наступними нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 4 та 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження, укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За виданою ОСОБА_2 30.08.2010 року довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В., ОСОБА_4 була уповноважена управляти та розпоряджатися належним ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності нерухомим майном, укладати всі дозволені законом угоди, зокрема: виділу, поділу майна, продавати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду, вирішуючи у всіх випадках суми по договорам.

Отже, ОСОБА_4 була уповноважена укладати договори та підписувати інші документи виключно у випадках та з підстав, що стосувались управління та розпорядження нерухомим майном ОСОБА_2 .

Згідно з п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи не довела суду та не надала доказів того, що позика в розмірі 140 000 грн., отримана 18.09.2010 року ОСОБА_4 , стосувалась управління та розпорядження нерухомим майном ОСОБА_2 .

Згідно з ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені останньою і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 229, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю адвоката Русакова Сергія Олександровича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики та інфляційних витрат відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним задовольнити.

Визнати договір позики від 18.09.2010 року, укладений представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , поручитель ОСОБА_3 недійсним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 256 грн. 14 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 333 грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 256 грн. 14 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 333 грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 256 грн. 14 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 333 грн. 34 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя: В.Б. Кулик