Справа № 128/730/20
УХВАЛА

16 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого -судді: Саєнко О.Б., при секретарі: Бойко А.А.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниця в залі суду м. Вінниця у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

УСТАНОВИВ:

17.03.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулось ТОВ «Фінансова компанія» Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовні вимоги позивачем умотивовані тим, що 26.10.2015 між ТОВ «Логос-Консалтинг» та ОСОБА_1 укладений договір № 122524017 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, відповідно до якого відповідач бере участь в системі ПлатиПізніше™, зокрема, отримує товари (послуги) від позивача учасника даної системи на умовах, визначених обраним клієнтом Пакетом фінансування ПлатиПізніше™ , а постачальник- зобов`язується забезпечити передачу товарів Клієнту, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених Ппакетом фінансування.

Вказує, що згідно даного договору відповідачу передано на умовах лізингу "Холодильник Snaige RF 345М-51МА21" встановленою вартістю 8 600,00 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі.

Зазначає, що згідно п. 3.1. Договору Клієнт сплачує платежі згідно з умовами пакету фінансування та цим договором. Якщо в пакеті фінансування не вказано інше клієнт сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця. Розрахунки між Сторонами здійснюються в гривнях. Умови пакету фінансування зазначено наступні: платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): становить 2 866,67 грн. Кількість місячних платежів (крім першого): 9. Розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 955,56 грн. Вид договору: прямий лізинг. Перехід права власності до Клієнта: виплата всіх зобов`язань за Договором.

Зазначає, що станом на 10 березня 2020 року відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень п. 3.1. та п. 5.4.2. Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару. Так, за весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару було сплачено: 26.10.2015 - 2 866,67 грн. (платіж при отриманні Товарів); 25.06.2019 - 22 240,02 грн.

Вказує, що на день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 26 780,00 грн. у тому числі: 8 600,00 грн.- сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару; 18 180,00 грн.- сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 8.2-8.4 Договору.

Тому, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" заборгованість у розмірі 26 780,00 грн.

15.04.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває дана цивільна справа, в якій позивач просить суд стягнути з нього заборгованість за договором №122524017, від 26.10.2015, що становить 26780 гривень. В тому числі: 8600 грн.- сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості товару, 18180 грн. - сума штрафних санкцій.

Зазначає, що 06.06.2017 позивачем вже була подана позовна заява до Вінницького районного суду про стягнення заборгованості з відповідача згідно договору №122524017від 26.10.2015 та 13.11.2017 рішенням суду стягнуто з відповідача суму 20 640 грн. 02 копійок, з яких 8600 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, та 12040 грн. 02 копійок - сума неустойки. Рішення по справі №128/1441/17 не оскаржувалося. Виконане відповідачем у повному обсязі.

З посилкою на п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК, а саме за наявністю рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав просить суд закрити провадження у даній справі.

Крім цього , 15.04.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, яке мотивовано тим, що в провадженні суду перебуває дана цивільна справа та у своєму позові позивач зазначає, що він підтверджує, що ним не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, чим ввів в оману суд. Оскільки, позивач не повідомив суд про те, що є рішення суду від 13.11.2017 по справі №128/1441/17 про стягнення заборгованості з того ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, а саме : стягнення заборгованості за договором № 122524017, від 26.10.2015. Дане судове рішення не оскаржувалося та виконане відповідачем в повному обсязі.

Вказує, що в провадженні Вінницького районного суду перебувала ще одна справа за номером 128/1897/19, з тими ж самими учасниками провадження, з тих самих підстав і за тим же предметом, а саме стягнення заборгованості за договором № 122524017, від 26.10.2015.

Вважає, що з наявних дій позивача випливає, що він подає завідомо безпідставний позов і такий, що має штучний характер.

Тому , з посилкою на ст.44 ЦПК просить суд зобов`язати вжити заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, та відповідно до ст.148 ЦПКУ постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з позивача штраф у сумі 3-х розмірів прожиткового мінімуму.

Також 15.04.2020, через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на дану позовну заяву.

12.05.2020 до судового засідання учасники по справі не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує; відповідача надав суду заяву про проведення даного судового засідання за його відсутності та вирішити його вищезазначені клопотання.

16.06.2020 у судове засідання представник позивача ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 не з`явилися; попереднього подали через канцелярію суду заяви: представник позивача- про розгляд справи у його відсутності; відповідач- про проведення судового засідання про розгляду поданих ним клопотань у його відсутності.

Суд, з урахуванням наявних заяв, вважає за можливе провести засідання у відсутності учасників справи в якому розглянути подані відповідачем клопотання через канцелярію суду.

Вивчивши письмові клопотання, оглянувши матеріали цивільної справи, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» установлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З матеріалів цивільної справи судом убачається, що 17.03.2020 до провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла дана позовна заява , яка позивачем мотивована тим, що 26.10.2015 між ТОВ «Логос-Консалтинг» та ОСОБА_1 було укладено договір № 122524017 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. Згідно даного договору відповідачу передано на умовах лізингу "Холодильник Snaige RF 345М-51МА21" встановленою вартістю 8 600,00 грн.

Вказує, що на день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 26 780,00 (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, в тому числі: 8 600,00 (вісім тисяч шістсот) гривень 00 копійок - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару; 18 180,00 (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят) гривень 00 копійок - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 8.2-8.4 Договору. Просить позов задовольнити.

Крім цього, судом також установлено , що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/1441/17 установлено, що 26.10.2015 ТОВ «Логос-Консалтинг» та відповідач - ОСОБА_1 уклали договір № 122524017 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм ( процесинг центр ТОВ « ФК «Фангарант Груп»). Згідно умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу "Холодильник Snaige RF34SM-S1MA21" (далі - Товар), встановленою вартістю 8 600 гривень . Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі.

З розрахунку наданого позивачем у обґрунтування заявлених позовних вимог, судом убачається, що станом на 28.05.2017 за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором №122524017 від 26.10.2015 , в загальній сумі 20 640 гривень 02 копійок , з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 8 600 гривень та сума неустойки - 12 040,02 гривень (а.с.6).

Даним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" (Код за ЄДРПОУ 38922870) заборгованість за договором № 122524017 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм від 26.10.2015 року станом на 28.05.2017 у загальній сумі: 20 640,02 грн. з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 8 600грн. та сума неустойки - 12 040,02 грн., а також у рахунок повернення понесених судових витрат по справі - судового збору у сумі 1 600 грн.

Отже, дійсно судом убачається, що позивач звернувся до суду із позовних вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за одним і тим же договором, який укладений з відповідачем ОСОБА_1 26.10.2015 № 122524017.

Однак, підстави позову у цивільній справі № 128/1441/17 та у цій справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, тому доводи відповідача про наявність обставин для закриття провадження у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України -є передчасними.

Тому, задоволені клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі, слід відмовити.

Вирішуючи відповідача клопотання про вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч. 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ст.143 ЦПК заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно ч.1 ст. 144 ЦПК заходами процесуального примусу є:1) попередження;2) видалення із залу судового засідання;3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Отже, вивчивши дане клопотання, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, оскільки воно є необґрунтованим, так як позивач відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК має беззаперечне право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А згідно до ч.3 ст.4 ЦПК , відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Керуючись стст.4, 44, п.3 ч.1 ст. 255, ст.260 ЦПК України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК відмовити .

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені відповідачем до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення у даній справі.

Відкласти дане судове засідання на 08.09.2020 о 11.40 год. для виклику відповідача.

Копію даної ухвали суду скерувати позивачу та відповідачу -для відому.

Суддя: О.Б. Саєнко