Справа № 452/950/17
У Х В А Л А

01 липня 2020 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Сенечина В.М.,

з участю секретаря Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України скаргу ПАТ «Львівгаз» про визнання дій державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 серпня 2015 року неправомірними, скасування постанови державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 серпня 2015 року та зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_1 на суму 18364 грн. 91 коп.,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Львівгаз» звернулось до суду із вказаною скаргою посилались на те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 серпня 2015 року до них не надходила, а про винесення такої стало відомо лише після отримання відповіді від 27 березня 2017 року про що свідчить вхідний штамп канцелярії на супровідному листі. Вказані дії державного виконавця з приводу винесення наведеної постанови вважають безпідставними та неправомірними із причин наведених у поданій до суду скарзі, зокрема невжиття державним виконавцем усіх можливих заходів для примусового виконання рішення, невчинення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржника.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд скарги за його відсутності.

Державний виконавець та боржник у судове засідання не з`явилися.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідності до ст. 383 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на час подання скарги, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Самбірського МРУЮ відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 452/3426/14-ц, виданого Самбірським міськрайонним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ; постановою державного виконавця ВДВС Самбірського МРУЮ від 26 серпня 2015 року повернуто виконавчий документ стягувачеві.

Під час розгляду скарги ПАТ «Львівгаз» у судовому засіданні знайшло підтвердження порушення законних прав стягувача передчасним прийняттям постанови державним виконавцем Самбірського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області винесенням 26 серпня 2015 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві з виконання судового наказу № 452/3426/14-ц, виданого Самбірським міськрайонним судом, де ПАТ «Львівгаз» є стороною виконавчого провадження, оскільки судове рішення залишилось невиконаним, а спростування цьому та з проведення процесуальних дій суду не було представлено однаково, як і державним виконавцем не представлено письмового документу про вчасне відправлення рекомендованим листом із повідомленням про вручення спірної постанови.

Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснив, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв`язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21.04.1999, що втратив чинність згідно Закону від 02.06.2016), державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно ч. 1

ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однаково регламентовано Законом ВР України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» у статті 10 про те, що є заходами примусового виконання судових рішень, ч. 1 ст. 18 про зобов`язання, котрі виконавець повинен вживати у передбачених цим Законом і заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ураховуючи наведені нормативні акти у сукупності з наявними у суді матеріалами скарги, які цього не спростовують, приводять суд до висновку про підставність скарги ПАТ «Львівгаз» на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 серпня 2015 року, котра прийнята державним виконавцем Самбірського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області завчасно, відтак, є неправомірною та мала б бути скасованою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що втратила чинність) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно ч. 5 ст. 52 даного Закону, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке за законом не може бути накладено стягнення.

Однак, суду не надано доказів вживання державним виконавцем усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання судового наказу, на розшук всього майна, на яке відповідно до закону може бути накладено стягнення і поспішно винесена спірна у справі постанова про повернення виконавчого документа, яка порушувала права чи свободи ПАТ «Львівгаз» як стягувача за виконавчим провадженням у відповідності до ст. 383 ЦПК України; а також суду не представлено жодного підтвердження того, що спірна у справі постанова державного виконавця була надіслана стягувачеві у триденний строк, як цього вимагав Закон України «Про виконавче провадження» у діючій редакції на час існування спірних правовідносин.

Відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Виходячи із зазначеної норми Закону і того, що у ній регламентовано, скарга ПАТ «Львівгаз» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 386-388 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати дії державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 серпня 2015 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 серпня 2015 року.

Зобов`язати державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області відновити виконавче провадження на підставі судового наказу

№ 452/3426/14-ц від 28 листопада 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через суд, який постановив ухвалу, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя