25.06.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря Ковальчук М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловимприміщенням,-
Тому позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права користування нею 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення її в зазначену квартиру та зобов`язати відповідача передати їй комплект ключів від під`їзду та вхідних дверей цієї квартири, вирішити питання розподілу судових витрат.
У судове засідання позивач не з`явилася, у поданій до суду заяві виклала прохання проводити розгляд справи в її відсутності, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, відзив на позовну заяву до суду не направив.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу під час останнього судового засідання не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 25.02.2014 року в справі № 295/179/14-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено та шлюб між ними розірвано. Як зазначено в рішенні, судом було встановлено, що із травня 2012 року вони проживають окремо та припинили шлюбні відносини.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 24.03.2015 року в справі № 295/15397/14-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна задоволено, визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 .

Як убачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 05.08.2015 року, за позивачем зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 14.01.2019 року в справі № 295/11373/17, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, задоволено та встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , житловою площею 29,4 кв. м, загальною площею 42,6 кв. м, між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до варіанту додатку № 1 до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року. Виділено ОСОБА_1 у користування житлову кімнату АДРЕСА_2 (позначені синім кольором в додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року), виділено ОСОБА_2 у користування житлову кімнату АДРЕСА_3 (позначені зеленим кольором в додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року). Приміщення: коридор № 1 площею 4,8 кв. м, санвузол № 2 площею 2,4 кв. м, кухню № 3 площею 6,0 кв. м, у квартирі АДРЕСА_1 (позначені жовтим кольором в додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року) залишено в загальному користуванні співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зобов`язано ОСОБА_1 за свій рахунок пробити новий дверний проріз з подальшим влаштуванням внутрішнього дверного блоку із штукатуренням укосів відповідно до додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року в квартирі АДРЕСА_1 , а також обов`язано ОСОБА_2 за свій рахунок влаштувати нову перегородку з дверним прорізом та демонтувати дверний блок з подальшим закладанням дверного прорізу із штукатуренням з обох сторін відповідно до додатку № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 83/11-2018 від 12.11.2018 року в квартирі АДРЕСА_1 .

Місце проживання позивача зареєстроване у квартирі АДРЕСА_1 , підтвердженням чому є довідка ПП «ЖЕП № 1 м. Житомира» від 01.11.2019 року № 3002 та копія її паспорта серії НОМЕР_1 , видного Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області 21.04.2007 року.

Із приводу спірних питань користування позивачем зазначеною квартирою нею 01.11.2019 року було направлено на адресу відповідача лист з вимогою надати їй ключі від під`їзду та вхідних дверей квартири, допустити її до виділеної їй кімнати № 5 та приміщень загального користування квартири. Проте ніякої відповіді на звернення позивача відповідачем надано не було.

Стаття 41 Конституції України гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Приватна власність охороняється державою, що забезпечує його недоторканність і саме в чинність цього ніхто не може бути обмеженим у його здійсненні.

Згідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, яка згідно зі ст. 9 Конституції України є частиною законодавства, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Здійснення права спільної часткової власності визначено статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

А частиною 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку з володіння, користування і розпорядження спільною річчю, вони здійснюють правомочності з володіння, користування і розпорядження спільним майном за спільною згодою.

Право кожного із співвласників з володіння, користування і розпорядження спільним майном одночасно створює для нього і обов`язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками.

Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом.

Проаналізувавши надані суду докази, та, враховуючи встановлені судом обставини, оскільки власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном або його частиною на свій розсуд, між сторонами існує спір щодо спільного житлового приміщення, позивач не проживає у спірній квартирі та в письмовому вигляді зверталася до відповідача з проханням отримати ключі від під`їзду та вхідних дверей квартири, допустити її до квартири, на що відповіді не отримала, і ці обставини підтверджують наявність у позивача перешкод у користуванні квартирою, тому суд вважає, що право власності позивача та її житлові права є порушеними, через що підлягають судовому захисту шляхом її вселення в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача передати їй комплект ключів від під`їзду та вхідних дверей цієї квартири.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1536,80 грн. пропорційно до задоволених вимог, понесені позивачем, що підтверджено документально.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 355, 356, 358, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування 1/2 частиною квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення її в квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 комплект ключів від під`їзду та вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1536,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 30.06.2020 року.

Суддя Л.М. Семенцова