Провадження № 2/235/107/20
Справа 235/6476/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Овчаренко В.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В належному йому будинку зареєстрована ОСОБА_2 з 02.06.2016 року. Фактично в будинку вона ніколи не жила, зараз проживає у Російській Федерації за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач не є членом його сім`ї, договору найму (оренди) житла не укладали. На теперішній час він хоче оформити субсидію, однак не має такої можливості через реєстрацію в його будинку відповідача.

На підставі вищезазначеного просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

15 квітня 2020 року на адресу суду надійшов пакет документів, складений Чернянським районним судом Білгородської області Російської Федерації за результатами виконання доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій відносно ОСОБА_2 , де відповідач позов визнала, просила справу розглянути за її відсутності.

Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини.

ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_3 , який належить йому на підставі договору купівлі-продажу будинку від 05.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу Донецької області Просоленко С.А. (а.с.6).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в будинку АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 з 02.06.2016р. по теперішній час (а.с.7-10).

Факт відсутності відповідача в місці її постійного проживання підтверджений актом Удачненської селищної ради Донецької області від 11 вересня 2019 року, згідно якого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але фактично не мешкає за вказаною адресою з 2 червня 2016 року по теперішній час (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача

Відповідно до ст. ст.317 ч.1, 319 ч.1, 391 ч.1 ЦК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст.5, 19, 81, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_6 ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, але не раніше дати закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року строки визначені, зокрема, статтею 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Г.В. Назаренко