КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/9208/18 головуючий у І інстанції: Васильченко О.В.
провадження 22-ц/824/4576/2020 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(судді-доповідача), Сушко Л.П., Гуля В.В.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору та зобов`язання за ним припиненими.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 16 листопада 2006 року між ним та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк» та/або Банк) було укладено Договір про надання кредиту, відповідно до умов якого позивач як позичальник отримав кредит у розмірі 70 000 євро.

Позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням ним умов кредитного договору, 24 грудня 2014 року Банком було направлено вимогу про погашення заборгованості.

Сума заборгованості ОСОБА_1 перед Банком станом на 17 грудня 2014 року становила 24 935 євро 89 євроценти.

У разі неотримання позичальником вищевказаної вимоги, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту.

29 квітня 2015 року Банк звернувся з позовом до Червонозаводського районного суду м. Харкова про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що позивач так і не усунув порушення умов кредитного договору та враховуючи те, що доказів отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості ОСОБА_1 немає, позивач виходить з того, що строк виконання зобов`язання настав на 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту, тобто 03 лютого 2015 року.

Відтак, позивач вважає, що Банком було змінено строк виконання зобов`язання на 03 лютого 2015 року, і після цієї дати будь-які взаємні права та обов`язки сторін припинялись.

Просив суд визнати кредитний договір від 16 листопада 2006 року укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та зобов`язання за ним припиненими 03 лютого 2015 року.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи та не надав оцінку наявним доказам, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.

Вказує, що з огляду на з`ясовані обставини, підстав для відмови в задоволенні позовних вимог не вбачається.

Вважає, що договір кредиту припинився у зв`язку із спливом строку, а тому припинились зобов`язання сторін, що існували протягом дії договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Банку вказує, що доводи позивача, щодо припинення кредитного зобов`язання не ґрунтуються на нормах законодавства, а тому вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні представники сторін підтримали позиції своїх довірителів.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що в строк виконання зобов`язання для позивача настав достроково з підстав порушення умов кредитного договору, однак воно не було виконано позичальником. Відтак, позичальник порушив зобов`язання, що не є підставою вважати зобов`язання припиненим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач як позичальник отримав кредит у розмірі 70 000 євро (а.с. 5-8).

Правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе договірних зобов`язань ОСОБА_1 , у нього перед Банком виникла заборгованість, що було підтверджено представником позивача під час розгляду апеляційної скарги.

24 грудня 2014 року Банком на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушень виконання умов кредитного договору. (а.с. 9)

Згідно вищевказаної вимоги Банк вимагав усунення порушень протягом 31 календарного дня з дня отримання позичальником цієї Вимоги. А у випадку непогашення заборгованості протягом вказаного строку, Банк визнає термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагає від позичальника дострокового погашення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит з 32 календарного дня з дня одержання позичальником цього повідомлення. При цьому у разі неотримання позичальником цього повідомлення, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст.598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Місцевий суд вірно зазначив, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору.

Вимоги позивача, щодо визнання кредитного договору та зобов`язання за ним припиненими у зв`язку із спливом строку договору не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки зазначений позивачем строк вказує на те, що ним було порушено виконання грошового зобов`язання та не може свідчити про його припинення.

Посилання особи, яка подає апеляційну скаргу на позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 14 лютого 2018 року у справі №564/2199/15-ц колегія суддів відхиляє, оскільки спірні правовідносини, які були на розгляді Верховного Суду є не релевантні правовідносинам у справі, яка наразі перебуває на розгляді, а висновки Верховного Суду стосуються неможливості нарахування відсотків за користування кредитом після настання строку його повернення, та жодним чином не вказують на можливість припинення зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст 367 ЦПК Укарїин суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «23» червня 2020 року.

Головуючий

Судді: