Справа № 535/517/20
Провадження № 2/535/186/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Мальцева С.О.,

з секретарем судового засідання Білик Н.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом;-

УСТАНОВИВ:

22.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, на нерухоме майно, що складається з житлового будинку-літ. А-1, загальною площею 56,8 кв.м., в тому числі житлової площі - 22,9 кв.м., та господарські будівлі та споруди: літня кухня - літ.Б,б, гараж - літ.В, погріб вхідний - літ.Г, сарай - літ. Д, сарай - літ.Д, сарай - літ.Е, колодязь - літ.№1, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , й до смерті належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При здійсненні авторозподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Мальцева С.О.

Ухвалою суду від 23.06.2020 року суддею було прийнято справу до свого провадження та відкрито загальне позовне провадження за вказаним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився подав письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, повністю визнає обставини, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, а також цілком погоджується з правовою оцінкою обставин, наданих позивачем у позові.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 N2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Сидоряченською сільською радою Котелевського району Полтавської області 21 липня 2009 року, та ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , видане Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 04 липня 2016 року (а.с.11-12).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 19 вересня 2016 року № 438 на час відкриття спадщини ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , одна.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Родинні зв`язки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого І Михайлівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 17 вересня 1954 року (а.с.13).

Згідно п.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина, яка відкрилася на час смерті ОСОБА_2 , складається із спадкового майна: житлового будинку, який знаходиться за адресою: вулиця АДРЕСА_1 будинок, З, село Сидоряче, Котелевського району, Полтавської області.

Факт прийняття ОСОБА_3 спадщини ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується спадковою справою № 42013, заведеною Котелевською державною нотаріальною конторою 15 березня 2013 року.

Виходячи із змісту вимог Цивільного кодексу України, з метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпак В.І. з заявою про прийняття спадщини за законом від 26 вересня 2016 року, де нотаріусом було заведено спадкову справу за №119/2016, крім того у спадковій справі знаходяться заяви про відмову від прийняття спадщини за законом від ОСОБА_4 - сестри позивача.

25 січня ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 4,5708 га та 4,4821 га, які розташовані на території Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера відповідно - :00:002:0116 та :00:002:0117, та належали ОСОБА_3 .

Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15, пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Позивачу ОСОБА_1 було повідомлено, що приватний нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім`я на вищезазначене нерухоме майно, оскільки він не надав правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавців на житловий будинок.

Відповідно до довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації вентаризатор від 29 квітня 2020 року № 3820, реєстрація права власності на даний житловий будинок не проводилась.

Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Сидоряченської сільської ради від 1 січня 2020 року № 28, домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , згідно погосподарського обліку Сидоряченської сільської ради - книга №2, особовий рахунок № 322, станом на 01 липня 1990 року відносилося до колгоспного двору. Членами колгоспного двору були: ОСОБА_2 - голова двору, та ОСОБА_3 - дружина. Незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували. Так і за час свого життя батьки позивача також належним чином не зареєстрували право власності на житловий будинок та не отримали на свої імена правовстановлюючого документу.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні,

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Зазначиними вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Згідно з Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05.08.1992 року до 12.03.2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , виготовленого станом на 08 квітня 2020 року, зазначено рік побудови житлового будинку та господарських будівель 1954 року та 1960 року.

Враховуючи вищевикладене, кожному із співвласників, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , належить право на частку в праві сумісної власності, тобто по 1/2 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлено ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 08 квітня 2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає наступним характеристикам: житловий будинок - літ. А-1, загальною площею 56,8 кв.м., в тому числі житлової площі - 22,9 кв.м., та господарські будівлі та споруди: літня кухня - літ. Б,б, гараж - літ В., погріб вхідний - літ.Г, сарай - літ. Д, сарай - літ. Е, колодязь - літ. № 1.

Вищезазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,25 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відноситься до земель комунальної власності, про що свідчить довідка виконавчого комітету Сидоряченської сільської ради від 21 січня 2020 року № 37 (а.с.20).

Оскільки, права позивача як спадкоємця, порушені, то він був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Згідно ч.З ст.1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Ураховуючи зазначене, суд робить висновок, що права позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину порушено з незалежних від позивача, відповідача і нотаріуса обставин, а саме за життя батьки позивача належним чином не зареєстрували право власності на житловий будинок та не отримали на свої імена правовстановлюючого документу, тому це стало перешкодою позивачу у отриманні ним свідоцтва про право на спадщину.

Відтак, суд захищає цивільне право позивача щодо отримання ним у спадок спадщини та визнає за позивачем право в порядку спадкування за законом, право власності на нерухоме майно. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає обставинам справи.

Керуючисьст. ст. 1216,1217,1218,1223 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд;-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом, право власності на нерухоме майно, що складається з житлового будинку-літ. А-1, загальною площею 56,8 кв.м., в тому числі житлової площі - 22,9 кв.м., та господарські будівлі та споруди: літня кухня - літ.Б,б, гараж - літ.В, погріб вхідний - літ.Г, сарай - літ. Д, сарай - літ.Д, сарай - літ.Е, колодязь - літ.№1, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , й до смерті належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Котелевський районний суд Полтавської області у порядку, передбаченому ст.355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення.

Відповідно до п.3 Розділу ХІІ ЦПК України цей строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_3 .

Відповідач: Сидоряченська сільська рада Котелевського р-ну Полтавської обл.: місце знаходження: вул.Миру,33, с.Сидоряче, Котелевський р-н Полтавської обл., .

В повному обсязі рішення складено 13.07.2020 року.

Суддя: С.О. Мальцев