Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

за участю

секретаря судового засідання Хорольській І.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позивач посилається на те, що 11 листопада 2000 року сторони уклали шлюб.

Наразі сторони перебувають в стадії розірвання шлюбу, з відповідною позовною заявою позивач звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області 07.08.2019 року.

За час перебування в шлюбі та ведення спільного господарства з відповідачем, сторонами у спільну сумісну власність подружжя було набуто наступне майно:

-житловий будинок по АДРЕСА_1 ;

-автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

-автомобіль марки CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

-автомобільний причеп марки НОМЕР_3 004, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Спільною працею та за спільні кошти, протягом подружнього життя, сторони повністю завершили оздоблення зазначеного домоволодіння.

Позивач не може з відповідачем дійти згоди щодо поділу між ними вищезазначеного майна по Ѕ частині кожному.

Позивач зазначає, що не бажає виплачувати грошову чи іншої матеріальну компенсацію вартості частки її чоловіка (відповідача), щоб залишити собі у власності усе домоволодіння та автомобілі, адже від шлюбу вони мають трьох дітей, двоє дітей, а саме старша донька та молодший син залишилися проживати разом з позивачем у будинку, що належить її батькам. Тому позивача влаштує визнання судом ідеальних часток подружжя в домоволодінні та транспортних засобів без їх реального поділу між ними зі збереженням правового режиму спільної часткової власності майна, адже позивач має намір в подальшому або продати свою частину та купити дітям власне житло, або переїхати в нього проживати з дітьми.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею та відповідачем по Ѕ частині кожному, право власності на:

-житловий будинок по АДРЕСА_1 ;

-автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

-автомобіль марки CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

-автомобільний причеп марки НОМЕР_3 004, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, а саме зазначив, що спірний житловий будинок побудований у 1975 році бабою та батьками позивача, всі інші добудови домоволодіння завершені у 1998 році, тобто до укладення шлюбу з позивачем. В подальшому, за погодженням з батьками відповідач 08.11.2002 року отримав на своє ім`я свідоцтво про право власності на будинок.

Крім того, представник відповідача зазначив, що на час реєстрації права власності на житловий будинок у позивача були відсутні відповідні доходи для будівництва будинку, а також для придбання автомобілів. Тому прохав відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_5 , яка пояснила, що

В судовому засідання як свідка було допитано позивача ОСОБА_3 , яка пояснила, що у 2000 році вона одружилася з відповідачем та розпочала ремонт у будинку, оскільки будинок не був придатний для життя, в цьому будинку проживали також баба та мати відповідача, з сімейного бюджету бралися кошти на будівельні матеріали, також допомагали в будівництві її батьки. За час перебування у шлюбі сторони добудували спальну кімнату, ванну кімнату, літню кухню, сараї.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що вона є сусідкою через дорогу, та їй відомо, що раніше до одруження житловий будинок був маленький, пізніше почали добудовувати господарськи споруди для ведення домашнього господарства

ОСОБА_7 пояснила, що у спірному житловому будинку до одруження сторін проживали батьки позивача, яким раніше належав житловий будинок, після одруження вона допомагала сім`ї ОСОБА_8 робити ремонт в житловому будинку.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що є матір`ю позивача, яка разом із відповідачем після одруження також приймала участь в добудові будинку, а саме великої кімнати, ванної кімнати, а також іншого будинку, де живе батько відповідача. Мати позивача разом з чоловіком допомагали будувати будівлі їхній сім`ї.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що спірний житловий будинок був збудований в кінці 1970-х років. Позивач після одруження почала проживати у вказаному будинку, вели домашнє господарство, здійснювали покращення домоволодіння.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11 листопада 2000 року по 19 вересня 2019 року (а. с. 8).

Під час перебування у шлюбі 08 листопада 2002 року відповідач ОСОБА_4 зареєстрував право приватної власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 92-93).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 , виданого КП «Магдалинівське БТІ» 19 січня 2017 року, житловий будинок збудований у 1998 році (а. с. 87-90).

Згідно погосподарських книг Казначеївської сільської ради, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 1974 року по 2000 рік числиться за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2001 року по 2018 роки числиться за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до довідки Казначеївської сільської ради № 425 від 18.09.2019 року (а. с. 81).

У спірному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_4 з 01 вересня 1998 року, а також зареєстрована позивач з 31 жовтня 2001 року, що підтверджується відмітками про місце проживання у паспорті громадянина України (а. с. 6, 84).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 60-61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі Постанова Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.12.2007р.) зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, суд приходить до висновку, що право власності на житловий будинок виникає з моменту завершення будівництва, а проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно є лише офіційним підтвердженням готовності об`єкта та визнанням і підтвердженням державою факту набуття особою речових прав на нерухоме майно, яке збудоване відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, не надала суду доказів будівництва спірного будинку за спільні кошти або спільною працею подружжя. Крім того, позивачем не доведено, що будівлі та прибудови, які були зведені в період шлюбу сторонами набули статусу нерухомого майна, оскільки зазначене майно набуває юридичного статусу після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи нерухомим майном з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Таким чином, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, зокрема, беручи до уваги пояснення сторін та показання свідків, які підтвердили, що спірний житловий будинок завершено до одруження сторін по справі, а також письмові докази: технічний паспорт на будинок та відомості з погосподарської книги, суд приходить до висновку, що спірний будинок збудований батьками відповідача до одруження останнього із позивачем, є особистою приватною власністю ОСОБА_4 , а відтак, поділу не підлягає.

В судовому засіданні беззаперечно встановлений факт, що спірні автомобілі MERCEDES-BENZ VITO та CHERY AMULET, а також автомобільний причеп марки НОМЕР_5 , набуто сторонами в період шлюбу та вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4 132 грн. 37 коп., у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в частині задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1 438 грн. 72 коп.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 :

-автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

-автомобіль марки CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

-автомобільний причеп марки НОМЕР_3 004, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .

В порядку поділу спільного майна подружжя, припинити право спільної сумісної власності на:

-автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

-автомобіль марки CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

-автомобільний причеп марки НОМЕР_3 004, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ), право власності на Ѕ частини:

-автомобілю марки MERCEDES-BENZ VITO, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

-автомобілю марки CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

-автомобільного причепу марки НОМЕР_3 004, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ), право власності на Ѕ частину:

-автомобілю марки MERCEDES-BENZ VITO, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

-автомобілю марки CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

-автомобільного причепу марки НОМЕР_3 004, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 1 438 грн. 72 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 червня 2020 року.

Суддя (підпис) Т.А.Ковальчук

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Голова суду Т.А.Ковальчук