Єдиний унікальний номер 727/790/20
Номер провадження 2/725/151/20
01.07.2020 року Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючої судді Піхало Н.В.
при секретарі Томко І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, -
У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, в обґрунтування якого вказував, що відповідно до витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2019 року №181662748, на підставі договору дарування від 29.04.2005 року ВСА №172680 за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю загальною площею 158,9 кв.м. Дата реєстрації 29.04.2005 року, дата припинення права власності 13.09.2019 року.
Зазначав, що на підставі договору оренди землі від 11.08.2006 року №3010 ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку терміном до 30.06.2009 року для обслуговування нежилих будівель (художньо-рекламна майстерня).
У зв`язку із неоформленням відповідачем права користування земельною ділянкою на правах оренди після 30.06.2009 року, що потягнуло за собою фактичне безоплатне використання земельної ділянки, виконавчим органом Чернівецької міської ради департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради було спрямовано землекористувачу листа від 22.10.2019 року №04/1-08/3-04/4/3140 з пропозицією сплати коштів за її використання. Однак, відповідач не звернув увагу на листи та кошти не сплатив.
Відповідно до розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, який здійснений департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради, недоотримана Чернівецькою міською радою сума орендної плати за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою площею 0,0515 га за період з 18.10.2016 року по 12.09.2019 року становить 325796,05 грн.
Таким чином вважає, що на користь Чернівецької міської ради підлягає стягненню недоотриманий дохід у вигляді орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою в сумі 325796,05 грн.
Посилаючись на вищевикладене, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 325796,05 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4886,94 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього через канцелярію суду надійшла заява, в якій просив суд справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
В судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Внаслідок чого суд вважає, що справу можливо розглянути за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів справи, на підставі договору дарування від 29.04.2005 року ВСА №172680 за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю загальною площею 158,9 кв.м., що підтверджується витягом з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2019 року №181662748 (а.с. 8-16). Дата реєстрації 29.04.2005 року, дата припинення права власності 13.09.2019 року.
На підставі договору оренди землі від 11.08.2006 року №3010 ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку терміном до 30.06.2009 року для обслуговування нежилих будівель (художньо-рекламна майстерня) (а.с. 23-24).
Також судом встановлено, що у зв`язку із неоформленням відповідачем права користування земельною ділянкою на правах оренди після 30.06.2009 року, що потягнуло за собою фактичне безоплатне використання земельної ділянки, виконавчим органом Чернівецької міської ради департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради було спрямовано землекористувачу листа від 22.10.2019 року №04/1-08/3-04/4/3140 з пропозицією сплати коштів за її використання (а.с. 4). Однак, відповідач не звернув увагу на листи та кошти не сплатив.
Так, звертаючись до суду з позовом, позивач виходив із положень Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та ст.1212 ЦК України. При цьому, як вбачається з дослідженого судом розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, позивачем було нараховано до сплати ОСОБА_1 за період з 18.10.2016 року по 12.09.2019 року кошти у сумі 325796,05 грн. (а.с.5).
Визначаюсь із характером спірних правовідносин, суд враховує наступне.
Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначено ст.116 ЗК України.
Зокрема, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Таким чином, зазначеною нормою права відображено загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. При цьому, вид виникнення права на земельну ділянку у набувача, залежить від виду прав на земельну ділянку, що були у попереднього власника нерухомого майна.
Як було встановлено судом, ОСОБА_1 як попередній власник нерухомого майна, що за адресою АДРЕСА_1 , користувався земельною ділянкою, площею 0,0515 га на підставі договору оренди землі від 11.06.2006 року (п.1 Договору).
Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Згідно частини першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17).
На підставі наведеного, суд вважає, що позивачем було вірно обрано спосіб захисту свого порушеного права на підставі ст.1212 ЦК України.
За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, визначившись із характером спірних правовідносин, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл понесених сторонами судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.1212-1214 ЦК України, ст.ст.80, 83, 93, 116, 120, 125, 206 ЗК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало