Справа № 148/2439/18
Провадження №2/148/194/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 липня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністації до ОСОБА_2 про стягнення виплаченої компенсаційної виплати,

В С Т А Н О В И В:

Представник Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення виплаченої компенсаційної виплати, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь управління виплачену компенсаційну виплату в розмірі 12112,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до поданих відповідачем заяв 10.07.2006 та 09.09.2011, їй була призначена компенсакційна виплата за надання соціальних послуг, як непрацюючій фізичній особі, яка постійно надає соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги з 10.07.2006 по 07.05.2011 та з 09.09.2011 по 21.05.2015.

Під час розгляду кримінального провадження №148/2209/17 по обвинуваченню ОСОБА_2 було встановлено, що 10.07.2006 з метою незаконного отримання шляхом обману державної допомоги, переслідуючи корисливі мотиви, остання звернулась до позивача із заявою про призначення компенсаційної виплати як особі, що погоджується надавати соціальні послуги інваліду І групи - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являлась її матір`ю, усвідомлюючи той факт, що остання проживала разом з ОСОБА_7 , яка і доглядала за нею.

Оскільки відповідач не повідомила позивача про обставини, які можуть вплинути на умови призначення та виплати компенсації, хоча була повідомлена про необхідність такого повідомлення, а саме, що вона не надає соціальні послуги інваліду І групи - ОСОБА_6 , у зв`язку з чим їй було виплачено відшкодування з державного бюджету на суму 12112,30 грн., на які вона не мала права.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали та просять відмовити в задоволенні позову. Також відповідач пояснила, що її мати проживала біля сестри, а з 2006 по 2007 роки біля неї, потім знову у сестри. Також періодично вона проживала в неї, коли сестра була у лікарні.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 проживала в ОСОБА_8 , періодично у ОСОБА_9 який саме період їй невідомо. ОСОБА_10 ОСОБА_11 в ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком відповідача. Його теща ОСОБА_6 проживала з ними довгий час, потім проживала у ОСОБА_13 , а згодом знову з ними.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 відповідно до поданих нею заяв про призначення компенсаційної виплати, була призначена компенсаційна виплата за надання соціальних послуг ОСОБА_6 на періоди 10.07.2006 по 07.05.2011 та з 09.09.2011 по 21.05.2015, що підтверджується копіями заяв про призначення компенсаційної виплати від 10.07.2006 (а.с.12-13) та від 09.09.2011 (а.с. 6-7).

В подальшому, під час розгляду кримінального провадження №148/2209/17 по обвинуваченню ОСОБА_2 було встановлено, що 10.07.2006 з метою незаконного отримання шляхом обману державної допомоги, переслідуючи корисливі мотиви, остання звернулась до управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації із заявою про призначення компенсаційної виплати як особі, що погоджується надавати соціальні послуги інваліду І групи - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являлась її матір`ю, усвідомлюючи той факт, що остання проживала разом з ОСОБА_7 , яка і доглядала за нею, що підтверджується копією ухвали Тульчинського районного суду Вінницькї області від 26.11.2018 у кримінальному провадженні №148/2209/17 (а.с.40-5).

Згідно довідки про виплату ОСОБА_2 комп. за надання соц. пос. інв. 1 гр, наданої представником позивача (а.с.8-11), розмір компенсаційної виплати виплаченої відповідачу становить 12112,30 грн.

Умови призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, передбаченої Законом України «Про соціальні послуги», визначаються Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 558 від 29.04.2004 (далі - Порядок).

В ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» зазначено, що соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем.

Відповідно до пункту 1 Порядку, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Згідно з пунктом 15 Порядку, фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації.

Якщо одержувачем компенсації приховано або подано недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на призначення компенсації та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради: визначає обсяг надміру виплачених коштів та встановлює строки їх повернення; повідомляє отримувачу компенсаційної виплати про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначив компенсацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку компенсаційна виплата, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача.

Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, безпідставно набута компенсаційна виплата має бути повернута у випадку, якщо вона була набута з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.02.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З врахуванням викладеного, судом встановлено, що внаслідок подання відповідачем позивачу недостовірної інформації щодо надання нею соціальної послуги інваліду І групи - ОСОБА_6 , що було встановлено в ухвалі Тульчинського районного суду Вінницькї області від 26.11.2018 у кримінальному провадженні №148/2209/17, а тому в силу ч.6 ст.82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають, відповідачу було неправомірно виплачено компенсаційну виплату у розмірі 12112,30 грн.

Окрім того, відповідач в заяві про призначення компенсаційної виплати була ознайомлена із зобов`язанням вчасно повідомити позивача про припинення надання соціальних послуг або інші причини, що впливають на призначення компенсаційної виплати.

Відтак, відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання компенсаційної виплати та завідомо подала недостовірну інформацію, що є зловживанням з її боку.

Отже, кошти в розмірі 12112,30 грн. підлягають безумовному поверненню відповідачем позивачу, як набуті без достатньої правової підстави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, відповідачем та її представником в судовому засіданні належними доказами не спростовано позовних вимог представника позивача. Покази свідків також не підтвердили заперечень відповідача та її представника.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши покази свідків, обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762 грн. ( а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись п. 1, 15 «Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №558 від 29.04.2004, ст. ст. 15, 212, 1215 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністації до ОСОБА_2 про стягнення виплаченої компенсаційної виплати задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністації, ідентифікаційний код в , місцезнаходження якої: вул. М.Леонтовича, 1, м. Тульчин Вінницька область, 23600, виплачену компенсаційну виплату у розмірі 12112,30 (дванадцять тисяч сто дванадцять гривень 30 копійок) грн. та судові витрати з оплати судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 09.07.2020.

Суддя: