Справа № 643/3238/19
Провадження № 2/643/537/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.

позивача за первісним позовом ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_2

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа- Служба у справах дітей по Московському району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою про стягнення аліментів та розірвання шлюбу.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 19.08.2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_5 у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з грудня 2018 року. 10 грудня 2018 року ОСОБА_5 забравши усі свої речі пішла із родини. Неповнолітні діти залишились проживати з ним, та знаходяться на його утриманні. Відповідач самоусунулась від виховання та матеріального забезпечення дітей. У зв`язку з чим, позивач просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_5 , зареєстрований 19.08.2006 року та стягнути з ОСОБА_5 на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з доходів.

В свою чергу ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_5 посилається на те, що 19.08.2006 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 у відділі РАЦС Московського РУЮ, актовий запис № 907. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час шлюбу вони проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Так, ОСОБА_5 зазначає, що відповідач часто зловживав алкогольними міцними напоями, та 10.12.2018 року мати відповідача та ОСОБА_1 , який був в стані алкогольного сп`яніння, завдали їй легкі тілесні ушкодження та вигнали на вулицю. За даним фактом позивач звернулась до поліції та після цього переїхала до матері за адресою: АДРЕСА_1 . Дітей відповідач залишив собі та не відпускає їх до неї. За місцем її проживання є всі необхідні умови для проживання, навчання, розвитку та проведення дозвілля дітьми. Вона працює, має постійний дохід, на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває. Добре характеризується.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в частині стягнення аліментів. Щодо розірвання шлюбу з позивачем не має жодних заперечень.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.06.2019 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 та об`єднано з первісним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник позивача за первісним позовом - ОСОБА_2 в судовому засіданні просив задовольнити первісний позов, з підстав викладених у ньому. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити зустрічний позов, з підстав викладених у ньому. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів просив врахувати думку ОСОБА_5 викладену у відзиві.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні просила прийняти рішення з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та в інтересах дітей.

Суд, заслухавши позивача за первісним позовом, представників сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19.08.2006року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 907.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копій паспортів громадянина України вбачається, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання, малолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 23.04.2018року зареєстровані разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів, та зустрічних вимог ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, то суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи у суді було заслухано думку малолітніх дітей у відсутності батьків, за участю представника органу опіки та піклування.

ОСОБА_1 , якій на час її пояснень в суді виповнилось 13 років, висловила однозначну позицію про своє бажання проживати з батьком. Заперечує проти проживання разом з матір`ю, вказує, що мама постійно свариться на неї та молодшу сестру. Їх вихованням займається батько. Зазначила, що її ніхто не налаштовує проти матері і вона сама хоче проживати із батьком.

ОСОБА_6 , якій на час її пояснень в суді виповнилось 8 років, пояснила, що проживає з батьком і хоче в подальшому проживати з ним. У матері не створені добрі умови проживання.

При цьому, судом не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про будь-який вплив на формування думки дітей. Діти самостійно формулювали відповіді на запитання, відповідали достатньо, повно та вмотивовано, вели себе вільно та відкрито.

Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 761 від 09.12.2019 року, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування вважає недоцільним визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_5 .

У Висновку зазначено, що місце проживання ОСОБА_5 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Спеціалістам служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області потрапити до помешкання не вдалось, двері ніхто не відчинив, у зв`язку з чим, обстежити умови проживання не виявилось можливим. Малолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з батьком, ОСОБА_1 , за місцем їх реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно акту обстеження умов проживання, діти мешкають в одноповерховому приватному будинку, яке складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридору, сумісної вбиральні та ванної кімнати. В помешканні дотримуються санітарно-гігієнічних норм, в наявності всі комунальні зручності, є необхідні меблі та побутова техніка. Для проживання дітей створені належні умови. Дівчинки забезпечені одягом та взуттям, канцелярським приладдям, харчуванням, є іграшки та книжки відповідного віку.

Як вбачається з довідки Вих.№ 125/03-К від 29.03.2019року та характеристики КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 29.04.2019року, ОСОБА_5 з 01.12.2018року працює на посаді молодшої медичної сестри неврологічного відділення КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР. За час роботи зарекомендувала себе відповідальним, старанним, працьовитим і дисциплінованим працівником. Дисциплінарних стягнень не мала. По відношенню до хворих та колег завжди уважна, чуйна, доброзичлива, тактовна.

З характеристики КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №2 Харківської міської ради» №109 від 07.03.2019року, ОСОБА_1 працює охоронцем в КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №2 Харківської міської ради» з 30.04.2014року. За час роботи проявив себе як працелюбний і відповідальний працівник. У спілкуванні з колегами завжди доброзичливий, з вихованцями та батьками ввічливий і чемний. Дотримується норм поведінки. Уважний до людей, тактовний. Претензій та зауважень з боку керівництва не має.

Відповідно до довідки Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради, ОСОБА_1 за період з вересня 2018року по лютий 2019року отримав дохід у розмірі 25341,45грн.

З повідомлення КНП «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради, малолітні діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходяться під наглядом поліклініки. За результатами профілактичного огляду встановлено, що ОСОБА_7 . ОСОБА_8 : знаходиться на диспансерному обліку у лікаря окуліста, перебуває під наглядом лікарів отоларинголога та кардіоревматолога, потребує спостереження у стоматолога та педіатра. З грудня 2018року по теперішній час при зверненні до поліклініки за медичною допомогою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 супроводжував батько ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №98 Харківської міської ради Харківської області №311 від 10.07.2019року, діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчаються в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №98 Харківської міської ради Харківської області. Протягом 2018/2019 навчального року батьківські збори відвідував батько дітей, ОСОБА_1 . Мати дітей, ОСОБА_5 , зі слів класного керівника 6В класу ОСОБА_11 , була присутня на батьківських зборах лише один раз, у вересні 2018року. Зі слів класного керівника 1-В класу, де навчається ОСОБА_7 , мати батьківські збори не відвідувала. Участь у житті школи приймає ОСОБА_1 , мати спілкується з класними керівниками у телефонному режимі. ОСОБА_5 цікавиться успіхами дітей, до школи навідується, але не часто, більше цікавиться успіхами дітей телефоном.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.7, 8 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має право, наскільки це можливо, знати своїх батьків і право на їх піклування, має поважатися право дитини на сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Згідно зі ст.9 вказаної Конвенції, держава має забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визнають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визнання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017, Суд указав, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна, а по-друге у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному, стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (п. 100 рішення від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України»).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків.

При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Така ж позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 357/17852/15-ц від 29 травня 2019 року.

Статтею 51 Конституції України визначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

За ч.2 ст.54 СК України, усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. Вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім`ї вчинені за згодою другого з подружжя.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За ч.1,ч.2 ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Статтею ст.153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст.157СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом було встановлено, що кожен із сторін має засоби для існування, дохід. У ОСОБА_1 створені належні умови для життя, розвитку і виховання дітей. Обстежити умови проживання ОСОБА_5 не виявилось можливим.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд в контексті першочергового урахування інтересів дітей, враховуючи тривалість проживання малолітніх дітей з батьком, з моменту їх народження і по теперішній час, особисту прихильність дітей до батька, забезпечення сталості соціальних зв`язків дітей із батьком, добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з батьком, чи негативно впливали на їх виховання та розвиток дійшла висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітніх дітей з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Проживання дітей із батьком не можна тлумачити як наявність у батька переваги перед матір`ю, оскільки остання не обмежена у своєму праві на спілкування з доньками.

Крім того, згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки діти проживають разом позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , то суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів, та про відмову у задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання їх малолітніх дітей, суд виходить з наступного.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

На підставі наведеного, згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд бере до уваги інтереси дітей, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач ОСОБА_1 обґрунтованим, в зв`язку з чим стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2019року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про їх зміну.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 200, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 серпня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис №907, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 аліменти на утримання донки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 05.03.2019року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в сумі 768грн. 40 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа- Служба у справах дітей по Московському району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24.06.2020року.

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 , адреса місяця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей по Московському району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, адреса місця знаходження: м.Харків, вул.Руслана Плоходька,3.

Суддя - Т.М.Довготько