Провадження № 22-ц/801/1208/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 рокуСправа № 127/21692/15-ц м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Марчук В.С., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Кузьменка Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції цивільну справу № 127/21692/15-ц за заявою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа від 09 жовтня 2015 року №127/21692/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» боргу 10 236, 36 грн

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року, постановлену у складі судді Бойка В.М.,

встановив:

В жовтні 2019 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи заяви обґрунтовані тим, що 09 жовтня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 на користь КП Вінницької міської ради «Вінницямісктеплоенерго» борг за спожиті послуги централізованого теплопостачання, інфляційні втрати, 3% річних та оплачений заявником судовий збір. Судовий наказ набрав законної сили 19 жовтня 2015 року і згідно з чинними нормами Закону України «Про виконавче провадження» міг бути пред`явлений до виконання протягом року з дня набрання ним законної сили. Проте судовий наказ, який набрав законної сили, на адресу стягувача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» для пред`явлення його до виконання не надходив. На заяву стягувача від 28 жовтня 2015 року, 02 жовтня 2019 року виконавчий документ було видано 21 жовтня 2019 року, тобто після закінчення строку на пред`явлення його до виконання, а тому строк пропущено з незалежних від стягувача причин.

З цих підстав КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» просив визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання судового наказу виданого 09 жовтня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/21692/15-ц про стягнення ОСОБА_1 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» боргу та поновити пропущений строк.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року визнано поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання виданого Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/21692/15-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» боргу 10 236, 36 грн.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа від 09 жовтня 2015 року №127/21692/15-ц до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2020 року виправлено описку, допущену Вінницьким міським судом Вінницької області у судовому наказі №127/216/92/15-ц від 09 жовтня 2015 року, виключивши із його резолютивної частини «Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 », як РНОКПП боржника.

21 травня 2020 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання як особа, яка не брала участі в справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права та законні інтереси. Апеляційна скарга надійшла до Вінницького апеляційного суду 25 травня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначала, що на підставі оскаржуваної ухвали відкрито виконавче провадження, в ході якого накладено арешт на кошти, розміщені на її рахунках. З невідомих причин, у судовому наказі був вказаний присвоєний їй РНОКПП, проте вона не є боржником у цій справі, і вказаний у судовому наказі РНОКПП боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не належить. Суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права поновив строк для пред`явлення судового наказу до виконання, внаслідок чого державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на належні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти. Таким чином, оскаржувана ухвала порушує права апелянта, гарантовані статтями 64 та 41 Конституції України, щодо розпорядження грошовими коштами, а тому підлягає скасуванню як незаконна.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 травня 2020 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року, відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 червня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою ОСОБА_2 як доповнення до апеляційної скарги, на судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2015 року №127/21692/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» боргу.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 , яка брала участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку, вимоги скарги підтримала, просила суд скаргу задовольнити.

Представник стягувача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що 09 жовтня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 на користь КП Вінницької міської ради «Вінницямісктеплоенерго» борг у розмірі: 10114,56 грн, з них 6574,62 грн боргу за спожиті послуги централізованого теплопостачання, 3138,37 грн інфляційних; 401, 57 3% річних та оплачений заявником судовий збір у розмірі 121,80 грн.

За заявою КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року визнано поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/21692/15-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» боргу 10 236, 36 грн.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа від 09 жовтня 2015 року №127/21692/15-ц до виконання.

Постановою старшого державного виконавця Замостянського ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Качеровською А.О. при примусовому виконанні судового наказу №127/21692/15-ц, виданого 21 жовтня 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 4193,78 грн (а.с. 66), а саме на рахунках відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсалбанк».

Проте, як встановлено по справі реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , зазначений у судовому наказі від 09 жовтня 2015 року, присвоєно гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка з ІНФОРМАЦІЯ_4 грудня 2001 року зареєстрована за адресою зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Тобто, в судовому наказі вказано РНОКПП особи, яка не є боржником у даному провадженні.

На підставі оскаржуваної ухвали Вінницького міського суду від 13 січня 2020 року, було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, в рамках якого було накладено арешт на кошти, розміщені на рахунках ОСОБА_2 .

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2020 року, 21 травня 2020 року, повернуті заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу №127/21692/15-ц з підстав, що заявник не є боржником або органом, уповноваженим звертатися із заявою про скасування судового наказу (а.с. 73,74, 86).

Також ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2020 року у цій справі ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2015 року з підстав передбачених ч.3 ст .167, п.1 ч.1 ст. 358 ЦПК України - апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

За змістом ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу, коли воно законне і не свавільне (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], N 31107/96, п. 58, ECHR 1999- II). Зокрема, друге речення першого пункту дозволяє позбавлення майна лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (див. згадане вище рішення у справі «Україна-Тюмень» проти України», п. 49).

Статтею 13 Конвенції передбачено, що «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечувати втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, у якій формі вони закріплені в національному правовому порядку. Отже, дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), п. 95, та рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI).

Задовольняючи заяву про поновлення строку на пред`явлення судового наказу від 09 жовтня 2015 року №127/21692/15-ц до виконання, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини щодо відповідності змісту судового наказу нормам ЦПК України, зокрема, достовірності зазначеної в ньому інформації про РНОКПП боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення порушеного питання, оскільки на підставі судового наказу від 09 жовтня 2015 року, який не відповідає вимогам ЦПК України та був пред`явлений до виконання на підставі ухвали від 13 січня 2020 року, було накладено арешт на кошти ОСОБА_2 , яка не є боржником у цій справі.

Внесення виправлень у судовий наказ від 09 жовтня 2015 року шляхом виключення «РНОКПП НОМЕР_1 » було здійснено за ініціативою суду першої інстанції лише 25 травня 2020 року, проте таке виправлення не відновлює порушених прав апелянта, оскільки судовий наказ, який є виконавчим документом, на підставі оскаржуваної ухвали, досі фактично перебуває на виконанні.

Отже, оскаржувана ухвала від 13 січня 2020 року не може залишатися в силі, оскільки порушує права особи, яка не є боржником у цій справі і на час її постановлення, питання щодо внесення виправлень до виконавчого документа не було вирішено.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального та матеріального права ухвала Вінницького міського суду від 13 січня 2020 року підлягає до скасування з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа від 09 жовтня 2015 року №127/21692/15-ц.

За результатами апеляційного перегляду, відповідно до п. 4 «в» ч.1 ст. 382 ЦПК України із заявника КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420, 40 грн, сплачений відповідно до квитанції № 66 від 15 травня 2020 року за подання апеляційної скарги (а.с. 126).

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 376, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року скасувати, постановити нову.

У задоволенні заяви Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа від 09 жовтня 2015 року №127/21692/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» боргу 10 236, 36 грн- відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (місцезнаходження: вулиця 600-річчя, 13, м. Вінниця, ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 420, 40 гривень (чотириста двадцять гривень 40 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 червня 2020 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: В.С. Марчук

І.М. Стадник