Провадження № 22-з/801/48/20
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 рокуСправа № 127/17399/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Грицаєнко Оленою Павлівною, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Гарант+» Васюри Павла Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Гарант+» Васюри Павла Володимировича (далі державний реєстратор), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора від 25 лютого 2019 року № 45675656 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 травня 2020 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Гарант+» Васюри Павла Володимировича від 25 лютого 2019 року № 45675656 про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Вирішено питання розподілу судових витрат.

28 травня 2020 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Грицаєнко О. П., про ухвалення додаткового рішення, мотивована тим, що 30 квітня 2020 року представником позивача було подано до апеляційного суду заяву про зміну позовних вимог у зв`язку зі змінами законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а саме ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій представник позивача просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення державного реєстратора від 25 лютого 2019 року № 45675656 та припинити право власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Однак, апеляційним судом ухвалено судове рішення без урахування уточнених позовних вимог від 30 квітня 2020 року, проте вимога про припинення права власності є невід`ємною частиною вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію, тому ОСОБА_2 просила апеляційний суд ухвалити додаткове рішення про припинення права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на вказану квартиру.

06 липня 2020 року до Вінницького апеляційного суду надійшли письмові пояснення ТОВ "Кредитні ініціативи" із запереченням проти заяви про ухвалення додаткового рішення, мотивовані тим, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення є по суті заявою про збільшення позовних вимог та зміни предмету і підстав позову, що є неприпустимим на стадії апеляційного провадження.

07 липня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли доповнення до заяви про ухвалення додаткового рішення, у яких представник ОСОБА_1 адвокат Грицаєнко О. П. просила змінити прохальну частину вказаної заяви та вирішити питання про припинення права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» (номер запису про право власності 30432342) та визнання права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою по АДРЕСА_2 .

Вивчивши доводи заяви та доповнень до неї, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Грицаєнко О. П., про ухвалення додаткового рішення слід відмовити з таких підстав.

Визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18) вказано, що «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, у межах заявлених ними вимог і на підставі доводів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення). Відповідно до вимог статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції».

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша статті 376 ЦПК України).

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості розглядати вимоги і наведені у їх обґрунтування доводи, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції при вирішенні справи по суті.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За приписами ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Отже, заяви про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, доповнення до апеляційної скарги або заяви про зміну вимог апеляційної скарги, які подані після встановленого законом строку, залишаються судом без розгляду.

Порядок та підстави ухвалення додаткового рішення визначені статтею 270 ЦПК України.

Так, згідно з частиною першою цієї статті суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто процесуальне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених вказаною статтею, і не може змінювати по суті основне рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора від 25 лютого 2019 року № 45675656 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 1, а. с. 1-12).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2, а. с. 176-182).

Не погодившись із ухваленим рішенням, 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора від 25 лютого 2019 року № 45675656 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 2, а. с. 191-215).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2020 року відкрито провадження у справі, а ухвалою від 07 квітня 2020 року призначено справу до розгляду на 05 травня 2020 року.

04 травня 2020 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Грицаєнко О. П., про зміну позовних вимог на підставі ст. ст. 5, 43 ЦПК України, у якій апелянт просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення державного реєстратора від 25 лютого 2019 року № 45675656 та припинити право власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру за адресою АДРЕСА_3 , а. с. 73-79).

За таких обставин, оскільки заява про зміну розміру позовних вимог, у якій змінено також вимоги до апеляційного суду, подана після закінчення процесуальних строків, визначених положеннями процесуального закону, тому заявлені у цій заяві вимоги не підлягали розгляду апеляційним судом.

Крім того, вимога про припинення права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру і наведені у її обґрунтування доводи судом першої інстанції не розглядались, не впливали на оцінку законності чи обґрунтованості його рішення апеляційним судом, тому не могли бути враховані під час перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

На підставі викладеного вище, оскільки додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі та не може бути ухвалене з питань, що не досліджувалися в судовому засіданні, тому відсутні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційний суд відхиляє доводи заявника про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у зв`язку з обов`язком суду застосувати принцип jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи, який не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту, оскільки відповідно до цього принципу суд має застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, якщо сторонами здійснена неправильна кваліфікація спірних правовідносин, а не розглянути вимоги, які не були предметом розгляду при вирішенні справи по суті.

Доводи заявника про необхідність забезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки додатковим рішенням усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти, проте не вирішується питання способу захисту порушених прав шляхом розгляду нових позовних вимог, а апеляційний суд переглянув справу за наявними в ній доказами, надавши оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Грицаєнко О.П., про ухвалення додаткового рішення, що не позбавляє її права звернутись до суду першої інстанції з відповідним позовом.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Грицаєнко Оленою Павлівною, про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало

М. М. Якименко