Справа № 367/2781/19
Провадження №2/367/2092/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л.П.,

за участю секретаря с/з Бабакової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , СК АТ "Просто-страхування" про відшкодування збитків,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 червня 2018 року о 16.00 год. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MAZDA-3», державний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення на вул. Поповича сел. Романівка з припаркованим на стоянці автомобілем «Volkswagen Tiguan» державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві власності.

Після зіткнення автомобіль «MAZDA-3» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, здійснив наїзд на пішохода.

Вказує, що автомобіль «MAZDA-3», державний номер НОМЕР_1 належить на праві класності третій особі ОСОБА_3 .

Зазначає про те, що в Ірпінському відділі поліції ГУ Національної поліції Київської області проводилось досудове слідство по кримінальному провадженню № 0001209 за ч. 2 ст. 286 КК України від 23.06.2018 року, яке згодом направлено до Ірпінського міського суду по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України.

30 січня 2019 року Ірпінським міським судом засуджено відповідача ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вказує, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 було нанесено матеріальну шкоду.

Звертає увагу, що для того, щоб не виникало питань щодо подачі позовної заяви на підставі ЦПК України в судовому порядку, на підготовчій стадії було подано адвокатський запит до Національної поліції Ірпінського відділу для з`ясування процесуального статусу в кримінальному провадженні №0001209 ОСОБА_1 (свідок, потерпіла). Згідно відповіді Ірпінського відділення НП, ОСОБА_1 по вказаному кримінальному провадженню по факту ДТП від 23.06.2018 року є свідком.

19 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Експертна компанія «ІНДЕКС» для проведення автотоварознавчої експертизи з метою визначення ринкової вартості, матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП та вартості залишків пошкодженого автомобіля. Під час проведення експертизи, експертом було направлено запрошення відповідачу, в якому повідомлено про час та місце проведення експертизи.

Згідно висновку експертизи ТОВ «Експертна компанія «ІНДЕКС» №0307 вказано:

«1. Матеріальний збиток, заподіяний внаслідок пошкодження автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN державний номер НОМЕР_2 , складає 505 539,00 грн.

2.Ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN державний номер НОМЕР_2 на момент пошкодження складала 505 539,00 грн.

3.Вартість залишків автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN державний номер НОМЕР_2 складає 273 496,60 грн.»

Зазначає, що за проведення вказаної експертизи позивачем було сплачено в експертну установу 3 780 грн. та 37,80 грн. банківські послуги.

Вказує, що автомобіль відповідача на момент ДТП був застрахований в AT «ПРОСТО-страхування» за умовами полісу ОСЦПВ. На підставі договору страхування був встановлений «ліміт відповідальності». Після проведення узгоджених дій між страховою компанією, позивачем, відповідачем та судовим експертом, було погоджено суму виплат по страховому випадку.

Так, у вересні 2018 року позивачем отримано загальну суму страхових виплат в розмірі 183 890,00 грн.

Згідно висновку експерта розмір заподіяного ОСОБА_1 матеріального збитку становить 505 539,00 грн. за мінусом вартості залишків автомобіля у розмірі 273 496,60 грн, а всього на суму 232 042,40 грн. Розмір отриманих коштів від страхової компанії становить 183 890,00 грн. За відрахуванням вказаної суми загальна сума матеріального збитку за пошкоджений автомобіль, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 48 152,40 грн.

Крім того, ОСОБА_1 сплачено за проведення експертизи 3 780 грн., банківські послуги 37,80 грн, сплата за повідомлення про проведення експертизи 38,00 грн (дві квитанції по 19,00 грн), сплата за електронне повідомлення відповідачу 297,00 грн.

Таким чином,зазначає, що загальна сума заподіяних ОСОБА_1 матеріальних збитків становить 52 305,20 гривень (п`ятдесят дві тисячі триста п`ять гривень 20 копійок) і має бути стягнута із ОСОБА_2 на мою користь.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що по теперішній час ОСОБА_1 і її родина залишилися без власного транспорту, відсутня змога вільного пересування. У позивача малолітні діти, яких необхідно завозити кожного ранку до дитячого садку, а ввечері забирати. Відповідач через декілька днів після ДТП відмовив у відшкодуванні будь-яких збитків, а тому позивач змушена витрачати свій час та кошти на звернення до суду для встановлення істини.

Моральну шкоду оцінює в 100 000 гривень і вважає, що такий її розмір є мінімальним і відповідає тяжкості перенесених нею моральних страждань, які продовжуються по сьогоднішній день.

Враховуючи, що від часу ДТП пройшов тривалий час, за цей період відповідач з метою досудового врегулювання спору не запропонував добровільно відшкодувати завдані позивачу збитки, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даним позовом і вважає, що питання про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має бути вирішене в судовому порядку.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , кошти в сумі 52 305,20 гривень як відшкодування матеріальної шкоди, стягнути кошти в сумі 100 000 гривень як відшкодування моральної шкоди, а також стягнути судовий збір за подання позовної заяви у сумі 768,4 грн. та судовий збір за моральну шкоду в сумі 1 921,00 грн., а всього 2 689,40 гривень.

В судове засідання позивач з`явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

В судове засідання з`явився предстанвик відповідача, позовні вимоги визнав частково.

Представник третьої особи СК АТ "Просто-страхування" в судове засідання свого представника не направили, до суду надавали пояснення по суті справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що підлягає до частковго задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 23 червня 2018 року о 16.00 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MAZDA-3» державний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення на вул. Поповича сел. Романівка з припаркованим на стоянці автомобілем «Volkswagen Tiguan» державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві власності.

Після зіткнення автомобіль «MAZDA-3» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, здійснив наїзд на пішохода.

Автомобіль «MAZDA-3» державний номер НОМЕР_1 належить на праві класності третій особі ОСОБА_3 .

В Ірпінському відділі поліції ГУ Національної поліції Київської області проводилось досудове слідство по кримінальному провадженню № 0001209 за ч. 2 ст. 286 КК України від 23.06.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України.

30 січня 2019 року Ірпінським міським судом засуджено ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Наведене стверджується матеріалами кримінального провадження по справі № 1-кп/367/266/2019.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 було нанесено матеріальну шкоду. ОСОБА_2 в добровільному порядку відшкодувати збитки відмовився.

Згідно відповіді Ірпінського відділення НП на адвокатський запит щодо процесуального статусу ОСОБА_1 у даному кримінальному проваджденні, ОСОБА_1 по вказаному кримінальному провадженню по факту ДТП від 23.06.2018 року є свідком.

Згідно висновку експертизи ТОВ «Експертна компанія «ІНДЕКС» № 0307, розмір заподіяного ОСОБА_1 матеріального збитку становить 505 539,00 грн. за мінусом вартості залишків автомобіля у розмірі 273 496,60 грн, а всього на суму 232 042,40 грн. Розмір отриманих ОСОБА_1 коштів від страхової компанії становить 183 890,00 грн. За відрахуванням вказаної суми загальна сума матеріального збитку за пошкоджений автомобіль, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 48 152,40 грн.

У вересні 2018 року позивачем отримано загальну суму страхових виплат в розмірі 183 890,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 сплачено за проведення експертизи 3 780 грн., банківські послуги 37,80 грн, сплата за повідомлення про проведення експертизи 38,00 грн (дві квитанції по 19,00 грн), сплата за електронне повідомлення відповідачу 297,00 грн.

Таким чином, загальна сума заподіяних ОСОБА_1 матеріальних збитків становить 52 305,20 гривень.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, вищезазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Таким чином, подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі .

За нормами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Статтями 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А тому позов в цій частині підлягає повному задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».

Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди не підтверджені висновками медичних установ, в тому числі висновків соціально-психологічних досліджень, враховуючи сімейний стан позивача, суд задовольняє частково вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Також, відповідно до п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 1166, 1188, 1191 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 ,- задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , кошти в сумі 52 305,20 гривень (п`ятдесят дві тисячі триста п`ять гривень 20 копійок) як відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , кошти в сумі 10 000 гривень (десять тисяч гривень) як відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір за подання позовної заяви у сумі 768,4 грн., та судовий збір за моральну шкоду в сумі 384,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено на протязі десяти днів, тобто 11.07.2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з моменту виготовлення повного тексту, рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Саранюк