Єдиний унікальний номер судової справи 490/9941/19
Номер провадження 22-ц/812/1047/20
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

13 липня 2020 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Вестбуд Плюс» ухвалу, яка постановлена Центральним районним судом міста Миколаєва 04 травня 2020 року, під головуванням судді Гуденко О.А., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Вестбуд Плюс» про стягнення коштів за договором підряду,

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 пред`явив вищевказаний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Вестбуд Плюс» (далі ТОВ «БК «Вестбуд Плюс»), в якому просив:

стягнути на його користь з ТОВ «БК «Вестбуд Плюс» кошти за виконанні роботи за договором підряду в розмірі 40 000 грн.;

стягнути на його користь з ТОВ «БК «Вестбуд Плюс» суму інфляційних втрат та 3% річних за час затримки розрахунку з 21 вересня 2018 року по дату ухвалення судового рішення у справі;

стягнути на його користь з ТОВ «БК «Вестбуд Плюс» понесені судові витрати в розмірі 794 грн. 40 коп.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 26 лютого 2020 року.

У зв`язку з неявкою 26 лютого 2020 року в судове засідання учасників справи розгляд справи відкладено на 04 травня 2020 року.

04 травня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано до суду письмове клопотання про витребування доказів судом, в якому, посилаючись на те, що 15 березня 2020 року йому стало відомо, що усі звітні документи відповідача були вилучені слідчим, просив витребувати у старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області Донченко М.В. та Південного Територіального Квартирно-Експлуатаційного управління відомості чи здійснювалось, фіксувалось та проходили по звітним документам про виконані обсяги робіт на будівельному майданчику казарми поліпшеного планування у військовому містечку №68, міста Очакова Миколаївської області, Шифр-68/К2 роботи за допомоги автокрану в період часу з 21 вересня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, та витребувати відповідні копії підсумкових відомостей.

04 травня 2020 року Центральним районним судом міста Миколаєва постановлена ухвала про забезпечення доказів, якою клопотання представника позивача задоволено частково.

Витребувано у Південного Територіального Квартирно-Експлуатаційного Управління відомості чи здійснювалось, фіксувалось та проходили по звітним документам про виконані обсяги робіт на будівельному майданчику казарми поліпшеного планування у військовому містечку №68, міста Очакова, Миколаївської області, Шифр - 68/К2 роботи за допомоги автокрану в період часу з 21 вересня 2018 року по 31 жовтня 2018 року та покладено обов`язок надати відповідні копії підсумкових відомостей.

Згідно ч.7 ст.84 ЦПК України покладено обов`язок на Південне Територіальне Квартирно-Експлуатаційне Управління, у разі неможливості подати докази, які витребує суд, або неможливості подати такі докази у встановлені строки, повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

В апеляційній скарзі ТОВ «БК «Вестбуд Плюс», посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просило ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

у порушення вимог ст.242 ЦПК України суд першої інстанції не дослідив у повній мірі відсутність у клопотанні належного обґрунтування умов для забезпечення доказів, передбачені в ч.1 ст.116 ЦПК України та п.5. ч.1. ст.117 ЦПК України, відтак задовольнив клопотання за відсутності для того обґрунтованих підстав та вимог заяви позивача про витребування доказів;

суд не дотримався вимог ст.60, ч.2 ст.117 ЦПК України щодо підтвердження повноважень представника, оскільки клопотання подано в інтересах позивача особою, яка не є адвокатом;

суд не викликав для участі у вирішенні питання про забезпечення доказів відповідача та безпідставно розглянув вказане клопотання у його відсутність, не надавши можливості відповідачу висловити позицію щодо такого клопотання, чим порушив принцип змагальності сторін.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За правилами ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій ст.83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Отже, метою процесуального інституту витребування доказів є допомога сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджується обов`язком особи, яка заявляє клопотання про витребування доказів, долучити до нього відомості про неможливість отримання таких доказів особисто.

Звертаючись до суду із заявою про витребування доказів, представник позивача посилався на положення ст.ст.83,84 ЦПК України.

Вирішуючи дану заяву та постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст.116-119 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що слід відрізняти такі процесуальні дії як, забезпечення доказів (ст.ст.116,117 ЦПК України), та витребування доказів (ст.84 ЦПК України), а відповідно і заява про забезпечення доказів, подана в порядку ст.ст.116,117 ЦПК України, за своєю правовою природою відрізняється від заяви про витребування доказів, яка може бути подана учасником справи у відповідності до ст.84 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.3 ст.116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Згідно вимог пунктів 4,5 ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, та обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Аналіз вказаних норм процесуального права свідчить про те, що питання щодо забезпечення доказів вирішується судом у порядку ст.116 ЦПК України у тому випадку, якщо надання таких доказів є необхідним, або якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Інститут забезпечення доказів є спеціальним механізмом, який використовується для їх збереження та покликаний створити можливість реалізації своїх прав особами, які беруть участь у справі, щодо подання до суду необхідних доказів за наявності обставин, які свідчать, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим в майбутньому.

Так, у заяві про забезпечення доказів вказуються обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а у клопотанні про витребування доказів - відомості про неможливість отримання таких доказів особисто.

Саме такі обставини відрізняють заяву про забезпечення доказів від клопотання про витребування доказів.

Втім, в порушення зазначених вище вимог, судом першої інстанції, розгляд заяви представника позивача, проведено з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, а саме: зважаючи на зміст спірних правовідносин та наведенні заявником доводи, суд першої інстанції до розгляду поданої заяви віднісся формально та фактично вирішив питання про забезпечення доказів, замість клопотання про витребування доказів. При цьому, вирішуючи вказане питання таким чином, як викладено в оскаржуваній ухвалі, суд взагалі не навів в ній мотивів прийнятого такого рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2020 року під час розгляду справи № 9901/241/19 зазначила, що недостатньо лише просто написати у мотивувальній частині ухвали пару речень загального характеру про необхідність забезпечення позову чи, в даному випадку, доказів. Необхідно обґрунтувати існування реальної загрози невиконання рішення суду чи утруднення його виконання, а в даному випадку - існування реальної загрози знищення чи втрати доказів, що унеможливить отримання їх в майбутньому (якщо це заява про забезпечення доказів).

Окрім того, аналізуючи наведені норми процесуального закону можна зробити висновок, що суд наділений повноваженням здійснювати заходи по витребуванню доказів (забезпеченню доказів) лише за вмотивованою заявою учасника справи. При цьому така заява повинна бути розглянута у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, за винятком випадків, встановлених ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26 лютого 2020 року на 14:50 год. (а.с.26).

У зв`язку із неявкою сторін 26 лютого 2020 року в судове засідання розгляд справи відкладено на 04 травня 2020 року на 16:30 год.(а.с.38).

04 травня 2020 року до початку судового засідання представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до канцелярії районного суду подано клопотання про проведення судового засідання без участі сторони позивача та клопотання про витребування доказів судом (а.с.44,46).

04 травня 2020 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи (а.с.48).

04 травня 2020 року в судове засідання сторони не з`явились (а.с.49).

За такого, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не повідомив належним чином відповідача про надходження клопотання про витребування доказів та розглянув вказану заяву в день її подання без участі сторін.

Щодо посилання представника відповідача на те, що представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 при подані клопотання про витребування доказів не надав документів на підтвердження своїх повноважень, то слід зазначити наступне.

Так відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, за змістом правил п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета.

Так, позивач пред`явив позов майнового характеру про стягнення з відповідача на свою користь 40 000 грн. заборгованості за договором підряду, а також розмір інфляційних витрат та 3% річних за час затримки розрахунку з 21 вересня 2018 року та на дату ухвалення судового рішення (що на дату пред`явлення позову позивачем визначено у розмірі 2 836 грн. 93 коп. та 1 397 грн. 26 коп. відповідно).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до закону, а тому представництво представника позивача у суді першої інстанції на підставі довіреності не суперечить вимогам цивільного процесуального закону.

На підтвердження повноважень представника позивача матеріали справи містять довіреність від 04 жовтня 2019 року видану позивачем ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 .

Посилання ТОВ «БК «Вестбуд Плюс» на те, що справа не є малозначною оскільки районний суд призначив її до розгляду в загальному позовному порядку, є помилковим тлумаченням відповідачем цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право відповідача та інших учасників справи на доступ до правосуддя, закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, а також при постановленні оскаржуваної ухвали не з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

За вищезазначених підстав, колегія суддів вважає недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду суду при повторному розгляді питання.

При цьому, направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що вирішенню питання про витребування доказів передує збирання судом додаткових матеріалів, необхідних для вирішення справи по суті, що відповідно до ст.367 ЦПК України виходить за межі повноважень апеляційного суду.

За такого, оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 травня 2020 року підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України.

Пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Вестбуд Плюс» на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 травня 2020 року задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 травня 2020 року скасувати, а справу разом із заявою про витребування доказів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 14 липня 2020 року