Ухвала

16 червня 2020 року

м. Київ

справа № 161/9907/17

провадження № 61-8358ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на постанову Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 129/08-К/02 від 20 серпня 2008 року та додаткову угоду № 3 від 22 серпня 2011 року до кредитного договору, відповідно до умов яких банк надав позичальнику кредит у розмірі

677 943 грн 93 коп. на строк з 23 серпня 2011 року до 17 серпня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 16% річних, та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 21% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком, позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 було укладено трьохсторонній договір поруки № 1 від 20 серпня 2008 року та додаткову угоду № 1 від 22 серпня 2011 року до договору поруки, за умовами яких поручитель поручилася перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 01 жовтня 2012 року було задоволено позов прокурора міста Луцька в інтересах держави в особі ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів та стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № 129/08-К/02

від 20 серпня 2008 року у розмірі 721 592 грн 05 коп., у тому числі: заборгованість по кредиту (строкова) - 621 448 грн 54 коп., заборгованість по кредиту (прострочена) - 53 445 грн 45 коп., заборгованість по процентах (поточна) - 303 грн 17 коп., заборгованість по процентах (прострочена) - 46 394 грн 89 коп., нараховано станом на 01 квітня 2012 року.

У липні 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду у зв`язку із не виконання зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору, нарахованих після пред`явлення дострокової вимоги та ухвалення судового рішення. Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що за період з 01 квітня 2012 року по 01 квітня 2017 року утворилася нова заборгованість по процентах у розмірі 614 227 грн 96 коп., з яких: 369 грн 50 коп. - заборгованість по процентах (поточна) і 613 858 грн 46 коп. - заборгованість по процентах (прострочена).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 26 вересня 2017 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 129/08-К/02

від 20 серпня 2008 року у розмірі 614 227 грн 96 коп., з яких: заборгованість по процентах (поточна) - 369 грн 50 коп., заборгованість по процентам (прострочена) - 613 858 грн 46 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В позові ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 129/08-К/02 від 20 серпня 2008 року відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

21 травня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку

ПАТ АБ «Укргазбанк» подано касаційну скаргу (надійшла 27 травня 2020 року)

на постанову Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року, у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, заявник посилається на те, що оскаржувана постанова надійшла на адресу заявника 22 квітня 2020 року. На підтвердження вказаного надає копію конверта, в якому надійшла вказана постанова, копію супровідного листа суду апеляційної інстанції та виписку з сайту публічного акціонерного товариства «Укрпошта».

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,

а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі частиною першою статті 612 та статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У кредитному договорі сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту - 17 серпня 2018 року, однак банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту, що стверджується заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2012 року.

Разом з тим, право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося у зв`язку із достроковою вимогою про повернення кредиту, а тому після такої вимоги банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 01 квітня 2012 року по 01 квітня 2017 року не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок Великою Палатою Верховного Суду викладено у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, згідно якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до положення пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав

у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права

у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

У відкритті касаційного провадження постанову Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року необхідно відмовити, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року

у справі № 202/4494/16-ц викладено висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах та суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк та змісту оскаржуваного судового рішення колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на постанову Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року задовольнити.

Поновити публічному акціонерному товариству акціонерний банк «Укргазбанк» строк на касаційне оскарження постанови Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на постанову Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович