ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року

м.Суми

Справа №587/1067/20

Номер провадження 22-ц/816/1446/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

учасни ки справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 26 травня 2020 року в складі судді Степаненко О.А., ухваленої в м. Суми,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. В зазначеній заяві Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просило суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,3695 га, кадастровий номер: :03:004:0714, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, селищна рада Низівська; земельну ділянку, площею 1,0439 га, кадастровий номер: :06:004:0230, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, селищна рада Низівська; земельну ділянку, площею 2,713 га, кадастровий номер: :07:004:0091, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, селищна рада Низівська шляхом заборони будь яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 26 травня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, про задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» виконало вимоги чинного законодавства щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову, зазначивши причини та вид забезпечення з обґрунтуванням його необхідності, сплачено судовий збір. Зазначає, що в разі не забезпечення позову, існує реальна можливість невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

До суду сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду справ були належним чином повідомлені. Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Ухвалюючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не наведено доказів співмірності заявлених позовних вимог та накладення арешту на земельні ділянки відповідача, оціночна вартість яких не зазначена. Також не надано переконливих доказів можливості неправомірного відчуження майна відповідачем та доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду при задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 25.05.2020 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.07.2013 року в розмірі 152577 грн.69 коп.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником трьох земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,3695 га, кадастровий номер: :03:004:0714, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, селищна рада Низівська; земельної ділянки, площею 1,0439 га, кадастровий номер: :06:004:0230, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, селищна рада Низівська та земельної ділянки, площею 2,713 га, кадастровий номер: :07:004:0091, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, селищна рада Низівська

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.04.2020 року вбачається, що відносно вказаних земельних ділянок, що належать відповідачу укладено договори оренди землі з ТОВ «Урожайна країна». Строк дії договорів оренди встановлено до 21.10.2032 року. (а.с. 15 19).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач одним із видів забезпечення позову просить накласти арешт на земельні ділянки, що належать ОСОБА_1 , однак із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.04.2020 року вбачається, що на вказані земельні ділянки, на які просить накласти арешт позивач, вже накладено арешт Сумським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач фактично позбавлена можливості здійснити дії щодо відчуження належної їй земельної ділянки.

Щодо доводів заявника, що викладені ним в апеляційній скарзі стосовно наявності підстав для забезпечення позову шляхом заборони будь яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, так як безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Стороною позивача не надано суду доказів, які б свідчили про неможливість виконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому, а також не наведено обґрунтувань доцільності вжиття вказаних заходів забезпечення позову.

Так, позивач в апеляційній скарзі обґрунтовує наявність підстав для забезпечення позову лише тими обставинами, що у відповідача наявна перед ним заборгованість і остання, з метою уникнення від виконання можливого судового рішення на користь банку, може здійснити фіктивне відчуження майна, дії щодо його переховування від банку чи органів державної виконавчої служби, передати на нього право власності третім особам або провести інші операції з майном та коштами з метою позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за її рахунок.

Однак, подаючи заяву про забезпечення позову, позивач не надав жодних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, що свідчать про намагання останньої відчужити належні їй земельні ділянки, або вчинити дії щодо їх переховування від банку чи органів державної виконавчої служби чи передати на них право власності третім особам з огляду на накладений на все майно відповідача арешт органами державної виконавчої служби.

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Так, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, що належать відповідачу, позивач не надав доказів того, що фактично заявлене ним до забезпечення нерухоме майно не перевищує суми заборгованості та існує необхідність заборони будь яким особам укладати угоди стосовно цього майна.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Захист прав не може бути здійснено за рахунок інших осіб, права яких порушуються. Враховуючи те, що вказані земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ «Урожайна країна», яке не є відповідачем у спорі з приводу заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості, то заборона укладання будь яких угод стосовно цих земельних ділянок може призвести до порушення прав товариства.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо та недоведеності співмірності заявлених позовних вимог та наявності підстав для забезпечення позову шляхом заборони будь яким особам укладати угоди стосовно цього майна, а також недоведеності необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки чи заборони проводити його реєстрацію та перереєстрацію, з огляду на відсутність у відповідача чи інших осіб можливості неправомірного відчуження вказаних земельних ділянок чи вчинення дій щодо проведення його реєстрації чи перереєстрації.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 26 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 14 липня 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко