Житомирський апеляційний суд
Справа №272/9/20 Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 18 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №272/9/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на заочне рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 березня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Брагіна В.І. у м. Андрушівці,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути заборгованість у сумі 43 890,26 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до банку та підписала анкету-заяву від 23 березня 2011 року №б/н, згідно з якою отримала кредит у розмірі 23 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 належно не виконує фінансові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 25 вересня 2019 року утворилася вищевказана заборгованість, яка складається із: тіла кредиту в сумі 21 573,78 грн., простроченого тіла кредиту в сумі 9 917,23 грн., пені за прострочене зобов`язання в сумі 9 457,91 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у сумі 375,14 грн., а також штрафу 500 грн. (фіксованої частини) і 2 066,20 грн. (процентної складової).

Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 березня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 23 березня 2011 року №б/н у сумі 21 573,78 грн. тіла кредиту та судовий збір у розмірі 1 921 грн. У стягненні решти заборгованості відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів, Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу в цій частині. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафу задовольнити. Зазначає, що при укладенні кредитного договору сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, що відповідач підтвердив власним підписом у довідці про умови кредитування, яка містить умови щодо процентної ставки за користування кредитом, пені та штрафу. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 кредитними коштами користувалася, а отже визнавала умови кредитного договору. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування кредитом. Відмова у стягненні процентів наносить істотну шкоду всім споживачам банківських послуг, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави та може становити економічну небезпеку для країни. Окрім того, необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачена статтею 169 Кодексу європейського договірного права акта міжнародної приватно-правової уніфікації, одного з основних європейських кодексів цивільного права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Виходячи із принципу диспозитивності апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь банка тіла кредиту в сумі 21 573,78 грн., а також відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 9 917,23 грн., оскільки в зазначених частинах судове рішення не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у стягненні пені за прострочене зобов`язання в сумі 9 457,91 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у сумі 375,14 грн., а також штрафу 500 грн. (фіксованої частини) і 2 066,20 грн. (процентної складової), суд першої інстанції виходив із того, що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить відомостей про розмір пені та штрафів, а витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису ОСОБА_1 , а тому такі не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Колегія суддів апеляційного суду не може повність погодитися із таким висновком суду першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 23 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.13).

У анкеті-заяві сторонами досягнуто згоди щодо кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold у розмірі 5 000 грн., хоча сама опція «платіжна картка кредитка «Універсальна» залишилася не заповненою.

У заяві зазначено, що відповідач згодна із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

Також ОСОБА_2 23 березня 2011 року була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», в якій зазначені, зокрема, процентна ставка у розмірі 2,5% в місяць, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості та штраф, якій суд першої інстанції належної оцінки не надав (а.с.14). Отже, суд першої інстанції неправильно вважав відсутньою домовленість між сторонами щодо пені та штрафу, а доводи апеляційної з цього приводу ж обґрунтованими.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», на якій проставлена дата 23 березня 2011 року та міститься підпис відповідача, визначено пеню і штраф. Так, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості пеня=пеня(1)+пеня(2), де пеня(1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення за кредитом або процентами 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше. Штраф при порушенні термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, визначено у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Отже, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» є частиною кредитного договору, оскільки підписана ОСОБА_2 , а тому вимоги банку про стягнення заборгованості за пенею та штрафом є частково обґрунтованими.

Хоча умови даного кредитного договору передбачають застосування штрафних санкцій при порушенні фінансової дисципліни, але позовні вимоги в частині пені за прострочене зобов`язання не можуть бути задоволені, оскільки чинним законодавством передбачена заборона подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, про що існує правова позиція ВСУ, висловлена у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15.

Пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. не передбачена ні в анкеті-заяві, ні у довідці про умови кредитування, Умови та правила надання банківських послуг відповідач не підписувала, а тому дана пеня не підлягає до стягнення.

Штраф сторонами узгоджений у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Однак, відповідно до частини другої ст.550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються, а тому доведеним є розмір процентної складової штрафу в сумі 1 078,69 грн. (21,573,78 грн. х 5% = 1 078,69 грн.).

Що стосується посилання банку в апеляційній скарзі на безпідставну відмову суду першої інстанції у стягненні процентів за користування кредитом, то такі не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки не відповідають обставинам справи. Так, звертаючись до суду із даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» не було заявлено вимог про стягнення із ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Із огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні штрафу (фіксованої частини і процентної складової) підлягає до скасування з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким такі вимоги банку задовольняються частково, що відповідає приписам ст.376 ЦПК України. Рішення в частині відмови у стягнення пені залишається без змін.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (23 152,47 х 100 : 43 890,26 = 52,75%; 4 802,50 х 52,75 : 100 = 2 533,32 грн.).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 березня 2020 року в частині відмови у стягненні штрафу та стягнення судового збору скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) штраф у розмірі 500 грн. (фіксованої частини) і 1 078 грн. 69 коп. (процентної складової).

Рішення у частині відмови у стягненні пені залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) 2 533 грн. 32 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді: