Справа № 369/7499/20
Провадження №2/369/3655/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23.06.2020 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від імені якої діє мати ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на частину нерухомого майна по праву спадкування, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_1 , малолітня ОСОБА_2 від імені якої діє мати ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на частину нерухомого майна по праву спадкування.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно дост. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Розглянувши вказану позовну заяву вважаю, що вона не відповідає вимогам ст.175,177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно дост. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імFя (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Стаття 177 ЦПК України встановлює, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до вимог ст. 176 ч.1 п.2, ч.2 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю (дійсною) майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу з 01 січня 2019 року складає 2102 гривень 00 копійок.

Згідно п.1 пп. 1,2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2014 р. № 358 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» установлено, що оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (далі - оподаткування), є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав; інформація із звіту про оцінку майна, звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок (далі - звіт про оцінку), що складений для цілей оподаткування, вноситься безперешкодно та безоплатно до єдиної бази даних звітів про оцінку. Зазначена інформація складається за встановленою Фондом державного майна формою та є додатком до звіту.

Підтвердженням такої вартості може бути звіт про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року з подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Позивачами до суду надано звіти про оцінку майна на загальну суму у розмірі 2 511 660 грн. та у позовній заяві зазначено відповідно ціну позову 2 511 660 грн., проте позивачами, відповідно до ціни позову не сплачено судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», оскільки сплачений судовий збір, явно не відповідає вартості майна, що є предметом спору.

Відтак, позивачем ОСОБА_1 приєднано до матеріалів позовної заяви квитанцію про сплату судового збору у розмірі 768, 40 грн. за № 134.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Однак, в автоматизованій системі документообігу суду при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України міститься інформація, що «не знайдено підтверджень платежів з Казначейства», тому позивачу слід надати докази на підтвердження того, що кошти у розмірі 768, 40 грн., сплачені ним зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України.

Тому, виходячи з положень Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір», позивач ОСОБА_1 зобов`язаний доплатити судовий збір у розмірі 9 741 грн. 60 коп., подати до суду квитанцію на підтвердження його сплати та надати докази на підтвердження того, що кошти сплачені ним зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 приєднано до матеріалів позовної заяви квитанції про сплату судового збору на загальну суму у розмірі 4 696, 80 грн. та дублікат квитанції про сплату судового збору у розмірі 5044, 80 грн. за №-0.0..1, однак, в автоматизованій системі документообігу суду при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України міститься інформація, що «не знайдено підтверджень платежів з Казначейства», тому позивачу слід надати докази на підтвердження того, що кошти сплачені ним зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відтак, виходячи з положень Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір», позивач ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 зобов`язана доплатити судовий збір у розмірі 4 551 грн. 60 коп., подати до суду квитанцію на підтвердження його сплати та надати докази на підтвердження того, що кошти сплачені нею у розмірі 5044, 80 грн., зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України, разом з позовною заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Позивачами не надано до матеріалів справи попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У зв`язку з наведеним, позивачам слід зазначити попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивачі понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи.

Додатково суд роз`яснює, що згідно положень ч. 2-3 ст. 134 ЦПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Також всупереч вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України позивачами не зазначено в позові підтвердження того, що ними не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.175,177,185, ЦПК України, суддя, -

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від імені якої діє мати ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на частину нерухомого майна по праву спадкування- залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити позивачів про необхідність усунення недоліків шляхом направлення їй копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде їм повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Дубас Т.В.