Провадження № 22-ц/810/384/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2020 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Кордюкової Ж.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору від 02.06.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 15.08.2019 року за вказаним кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість в сумі 15725,58 грн, яка складається з: 7386,94 грн заборгованість за тілом кредиту, 3019,88 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4093,73 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 725,03 грн штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати в сумі 1921 грн.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що кредитного договору не укладав, а лише підписав заяву-анкету, яка не містила правил та умов кредитування, не визначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, умови договору приєднання не є складовою договору, оскільки були розроблені АТ КБ «Приватбанк», мають бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, і банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, і в порушення приписів ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» банк не повідомив відповідача про умови кредитування і не узгодив їх з ним; позивачем не надано доказів зарахування кредитних коштів на відкритий картковий рахунок, що може бути підтверджено лише меморіальним ордером чи платіжним дорученням; заборгованість по штрафам та пені була нарахована в порушення приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»; доказів того, що відповідач отримував інші картки, ніж та, що була отримана під час підписання анкети-заяви, позивач не надав; оскільки між сторонами був укладений кредитний договір у вигляді заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту, не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розмір штрафних санкцій, тому усі сплачені відповідачем гроші на погашення кредиту є сплатою коштів на погашення тіла кредиту і не повинні зараховуватись для погашення будь-яких інших платежів; відповідач просить про застосування строку позовної давності як загальної, так і спеціальної, та зазначає, що не підписував жодних договорів про збільшення строків позовної давності.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2020 року відмовлено Акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що позивач зазначав про нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % річних, у той час, коли сторонами погоджено відсоткову ставку 30 % річних, тобто сам не може визначитися із розміром відсоткової ставки, а оскільки Витяг із тарифів та Умови та правила надання банківських послуг не підписані, то вони не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, тому слід вважати, що між сторонами був укладений кредитний договір від 02.06.2011 року у вигляді анкети-заяви, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розмір штрафних санкцій. Оскільки за період з 02.06.2011 року по 01.04.2015 року ОСОБА_1 не має заборгованості по тілу кредиту, але за цей період сплатив на користь банку на погашення кредиту 12355,78 грн, і за період з 01.06.2015 року по 15.08.2019 року відповідач витратив 11480,08 грн кредитних коштів, а за цей період сплатив на користь банку гроші у сумі 12399,63 грн, наведене свідчить про повернення кредитних коштів банку у повному обсязі і необґрунтованість позову, тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності. До вимог позивача про стягнення комісії, пені та штрафів строки позовної давності не застосовуються, оскільки їх нарахування є необґрунтованим.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального і матеріального права, прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі та судові витрати покласти на відповідача.

Доводами апеляційної скарги є те, що зарахування сплачених коштів відповідачем лише в рахунок заборгованості за тілом кредиту є безпідставним та зроблений без врахування вимог ст. 1054, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ст. 49 Закону «Про банки і банківську діяльність», відповідно до яких сплата процентів за користування кредитними коштами є обов`язковою умовою використання кредитних коштів. Дії з активації картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, а користування кредитними коштами та погашення заборгованості - про згоду з умовами кредитування. У суду не було підстав для відмови у стягнення фактично отриманих коштів, а плата за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір та порядок сплати неустойки (пені та штрафу) погоджені сторонами у Довідці про умови кредитування. Тому питання про повернення кредиту відповідачем має вирішуватися не на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі підписаної позичальником Довідки про умови кредитування, тому висновок суду про зарахування внесених клієнтом на погашення заборгованості сум лише на погашення боргу за тілом є безпідставним та не відповідає вимогам ст. 534 ЦК України про черговість погашення вимог за кредитним зобов`язанням.

Від відповідача відзив не надійшов.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15725,58 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100 = 192100 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання заяви позичальника, за яким отримано кредитний ліміт у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та підписання довідки про умови кредитування.

Складовою договору слід вважати і підписану відповідачем довідку об умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій містяться тарифи банку, базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 2,5%, погоджено 55 днів пільгового періоду, щомісячно до 25 числа сплачувати 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів - пеня (1) базова процентна ставка за договором/30- нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 11).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.06.2011 року, укладеного між сторонами, вбачається, що станом на 15.08.2019 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість в розмірі 15725,58 грн, яка складається з наступного: 7386,94 грн заборгованість за тілом кредиту, 3019,88 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4093,73 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 725,03 грн штраф (процентна складова) (а.с. 7-9).

Розглядаючи справи, суд має керуватися такими засадами судочинства як змагальність сторін та диспозитивність. Позивач, користуючись своїми правами, надав на підтвердження обґрунтованості позову вищезазначені докази як на підтвердження укладення кредитного договору між сторонами, так і його виконання сторонами, проте вказаним доказам судом дана неправильна оцінка, що призвело до помилкового вирішення спору.

Так, висновок суду про відсутність у відповідача заборгованості за тілом кредиту та невстановлення під час укладення кредитного договору розміру відсотків за його користування не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки відповідач власним підписом підтвердив відсоткову ставку 2,5 % на залишок заборгованості щомісячно, тобто 30 % на рік.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що на момент збільшення відсоткової ставки відповідно до імперативних правил статті 1056-1 ЦК України банк був обмежений у праві приймати рішення про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку.

Доказів підписання та погодження відповідачем Умов та правил надання банківських послуг та якої саме їх редакції матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року справа № 6-82цс16 зроблено висновок про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Доказів належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки у відповідності до вимог пунктів 2, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 ( далі -Правила) (в редакції на час зміни відсоткової ставки) відповідачем суду не надано.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про збільшення процентної ставки, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази (рішення банку про підвищення процентної ставки за договором), на підставі яких з 01 вересня 2014 року та 01 квітня 2015 року позивачем змінена відсоткова ставка за договором, укладеним з відповідачем, з 30% річних на 34,8% річних, в подальшому на 43,2%, не зазначені обставини, на підставі яких банк здійснив підвищення відсоткової ставки.

Матеріалами справи не підтверджено, що вищезазначені вимоги законодавства були належним чином виконані позивачем - відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений належним чином зі зміною відповідних процентних ставок та погодив таку зміну.

Дані обставини свідчать про те, що визначений позивачем розмір заборгованості суперечить умовам кредитування та впливає на загальний розмір заборгованості.

Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог), беручи до уваги визначені банком періоди та суми простроченої заборгованості, погоджений сторонами розмір відсоткової ставки 30 % та надану формулу розрахунку (розмір поточної та простроченої заборгованості х 30% / 360 днів х кількість днів у періоді), а також відсутність даних про погоджений сторонами строк кредитування, розмір процентів за користування кредитом за період з 26.07.2011 року до 15.08.2019 року складає 3153,06 грн.

Банком розрахована плата за користування кредитом за весь період у розмірі 10054,66 грн і згідно розрахунку банку заборгованість по відсотках відсутня.

Отже, переплата по відсотках за користування кредитом становить 10054,66 3153,06 = 6901,60 грн.

Оскільки позивач погашав сплачені відповідачем кошти у відповідності до вимог ст. 534 ЦК України та зараховував кошти спочатку на сплату відсотків, а потім на тіло кредиту, то на суму 6901,60 грн, помилково зарахованих на погашення відсотків, має бути зменшене тіло кредиту.

Станом на 15.08.2019 року заборгованість за тілом кредиту становить 7386,94 грн, заборгованість за простроченим тілом кредит 3019,88 грн, загалом 10406,82 грн.

Отже, доводи скарги про необґрунтованість висновків суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту є частково обґрунтованими і до стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» належить 10406,82 6901,60 = 3505,22 грн за тілом кредиту.

Заява про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не може бути задоволена, оскільки прострочене тіло кредиту згідно наданого банком розрахунку виникло 01 березня 2018 року, а до суду позивач звернувся з теперішнім позовом у вересні 2019 року, отже передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк для захисту свого цивільного права не пропущений.

Вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а висновок суду про повне погашення відповідачем заборгованості за кредитом не ґрунтується на матеріалах справи та спростовується вищенаведеним.

Що стосується висновків суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені та штрафів фіксованої частини та процентної складової, то висновок суду про їх необґрунтованість з огляду на непогодження сторонами під час укладення кредитного договору спростовується підписаною відповідачем довідкою про умови кредитування.

Проте, з огляду на нарахування їх під час пред`явлення позову такі вимоги є необгрунтованими, оскільки згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ № 1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає застосуванню на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум штрафів, та включає м. Сєвєродонецьк, в якому зареєстрований відповідач.

Наведене свідчить про безпідставність нарахування відповідачу пені та штрафів відповідачу станом на час звернення до суду та необґрунтованість позову саме з цих підстав.

Що стосується наданих позивачем до апеляційної скарги доказів, то колегія суддів зазначає, що частина 3 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу вимагає, аби докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суд приймав лише у виняткових випадках. Зокрема, якщо учасник справи доведе неможливість їх подання раніше з причин, що об`єктивно не залежали від нього. На стадії апеляційного перегляду справи інша, ніж заявник, сторона може подати нові докази для спростування доводів апеляційної скарги. Проте неприйнятно, коли, наприклад, перша інстанція відмовила банку в стягненні заборгованості у зв`язку з недоведеністю її розміру, а той долучає до апеляційної скарги нові докази, які не подавалися раніше, аби посилити свою позицію.

Тому у залученні нових доказів позивачу слід відмовити.

Наведена невідповідність висновків суду обставинам справи відповідно до вимог пункту 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3505,22 грн і відмови у задоволенні решти позову про стягнення тіла кредиту у розмірі 6901,60 грн, пені за прострочене зобов`язання 4093,73 грн, штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн, штрафу (процентної складової) - 725,03 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1070,47 грн судового збору (за подання позовної заяви позивачем сплачено 1921 грн. + за подання апеляційної скарги сплачено 2881,50 грн, тому = 4802,50 х 3505,22 : 15725,58).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2020 року та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Привабанк" (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 червня 2011 року: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3505,22 грн.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6901,60 грн, нарахованої пені за прострочене зобов`язання 4093,73 грн штрафу (фіксована частина) 500,00 грн, штрафу (процентна складова) 725,03 грн відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у розмірі 1070,47 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, цей строк продовжується на строк дії такого карантину.

Дата складення повного тексту постанови 08 липня 2020 року.

Судді: