Справа № 161/7166/20
Провадження № 2/161/2321/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк", третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ "Банк "Демарк", третя особа: Другий ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.09.2018 року між ним та ОСОБА_2 , було укладено договір № 1 купівлі-продажу транспортного засобу (далі - Договір), а саме: автомобіля марки «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (далі - транспортний засіб, автомобіль). Відповідно до умов Договору ОСОБА_2 , як продавець, зобов`язалася передати транспортний засіб, а він, як покупець, зобов`язався прийняти у його власність та сплатити 7500 дол. США за вказане рухоме майно. На підставі Договору він фактично вступив у володіння та користування автомобілем. Згідно розписки, складеної за домовленістю, він передав 7500 дол. США ОСОБА_2 як плату за рухоме майно, а остання прийняла від нього вказані кошти, будь-яких претензій щодо їх кількості чи своєчасності передачі у відповідача не було. Даний договір купівлі-продажу виконаний сторонами в повному обсязі, він оплатив придбане рухоме майно, а відповідачка прийняла виконання зобов`язань покупцем. 07.09.2018 року на нього ОСОБА_2 була видана Генеральна довіреність на користування та розпорядження транспортним засобом «Renault Меganе». Оскільки, згідно договору купівлі-продажу позивач придбав рухоме майно, договір виконаний сторонами в повному обсязі, відтак вважає, що законно набув права власності на транспортний засіб, проте з вини відповідача ОСОБА_2 , яка приховала відомості щодо обтяження рухомого майна, не має можливості оформити набуте ним право власності на майно. Крім того, з розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, наданого Регіональним сервісним центром МВС у Волинській області 06.08.2019 року, ОСОБА_1 стало відомо, що на належний йому транспортний засіб, постановою державного виконавця Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Ганя А.Ф. від 07.10.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 52569188, відкритого на підставі виконавчого листа № 0308/1067/2012 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «Банк «Демарк» 35845,97 грн. заборгованості та по 179,23 грн. судового збору. Оскільки він не є стороною виконавчого провадження та як власник транспортного засобу «Renault Меganе», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним йому рухомим майном, в тому числі оформити право власності на транспортний засіб, просить суд: визнати договір купівлі-продажу № 1 транспортного засобу марки «Renault Меganе», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 07.09.2018 року, дійсним; визнати за ним право власності на транспортний засіб; звільнити автомобіль з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.10.2016 року, виданою заступником начальника Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Ганьом А.Ф. у рамках виконавчого провадження № 52569188 та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі з проведенням підготовчого засідання.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява, у якій він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву про визнання позову.

Представник відповідача ПАТ "Банк "Демарк» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, будь-яких заяв, клопотань, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходило.

До початку судового засідання від заступника начальника Другого відділу ДВС у м. Луцьку Ганя А.Ф. надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, при вирішенні спору покладається на погляд суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 07.09.2018 року між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця належний на праві власності транспортний засіб «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , а покупець зобов`язався сплатити продавцю 7500 дол. США. За умовами вищевказаного Договору, право власності на транспортний засіб виникає у покупця з моменту укладення даного договору (а.с.5).

Факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів за транспортний засіб «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 7500 дол. США, підтверджується відповідною розпискою останньої від 07.09.2018 року. Передача коштів та автомобіля була здійснена у присутності ОСОБА_4 , який в письмовій формі підтвердив дану обставину у згаданій розписці (а.с. 8).

В свою чергу, 07.09.2018 року ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 була видана Генеральна довіреність на користування та розпорядження транспортним засобом «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яка була посвідчена приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Рачковою Т.О., зареєстрована в реєстрі за № 2820 (а.с. 6-7)

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_5 просить, зокрема, визнати дійсним Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1 від 07.09.2018 року та визнати за ним право власності на транспортний засіб «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Вирішуючи вищевказані позовні вимоги, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказане положення матеріального закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, а відсутніcть такого порушення унеможливлює існування цивільного спору, що є підставою для відмови у задоволенні відповідної позовної вимоги.

Як встановлено судом, укладаючи спірний Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1 від 07.09.2018 року, його сторони досягли усіх істотних умов.

Крім того, кожним із сторін вищевказаного Договору була виконана своя частина зобов`язань за правочином.

При цьому, дійсність Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1 від 07.09.2018 року ОСОБА_2 та будь-якими третіми особами не оспорюється, при цьому, його дійсність відповідачкою визнається.

Наведене свідчить про відсутність спору між сторонами, а відтак виключає існування цивільного спору, у зв`язку з чим позовна вимога ОСОБА_1 про визнання дійсним Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1 від 07.09.2018 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Частиною 1 ст. 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі» підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно Постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2015 р. зокрема зазначено, що правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Проте, досліджені матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , було вчинено будь-які з вище зазначених дій, передбачених Порядком державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, зокрема не знято спірний автомобіль з обліку в органах ДАІ та проведено перереєстрацію вищезазначеного автомобіля.

Із вищевикладеного слідує, що суд не може підміняти інший орган, уповноважений здійснювати державну реєстрацію права власності на транспортний засіб і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції уповноважених органів МВС.

Разом з тим, на переконання суду, позовна вимога ОСОБА_1 про звільнення спірного автомобіля з-під арешту підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вже було встановлено судом, за умовами Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1 від 07.09.2018 року, право власності на транспортний засіб «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , у ОСОБА_1 виникло з моменту укладення такого договору.

З розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, наданого Регіональним сервісним центром МВС у Волинській області 06.08.2019 року, вбачається, що постановою державного виконавця Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Ганя А.Ф. від 07.10.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 52569188 (а.с. 9-10).

Так, в рамках виконавчого провадження № 52569188, відкритого на підставі виконавчого листа № 0308/1067/2012 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «Банк «Демарк» 35845,97 грн. заборгованості та по 179,23 грн. судового збору, накладено арешт на транспортний засіб «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутності підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачених частинами 1-4 вказаної статі, арешт може бути знятий за рішенням суду.

За змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, ОСОБА_1 , не є стороною виконавчого провадження № 52569188, а відтак, будучи власником транспортного засобу «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним йому рухомим майном, в тому числі документально оформити право власності на транспортний засіб.

Крім того, як вбачається з витягу із АСВП від 11.02.2020 року, виконавче провадження № 52569188, в рамках якого було накладено арешт на спірний автомобіль, було завершено.

Із наведеного також слідує, що зняття арешту із автомобіля «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , не зачіпатиме будь-яких прав та законних інтересів третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна.

Отже, у даному випадку є усі передбачені чинним законодавством України підстави для звільнення з-під арешту транспортного засобу «Renault Меganе», 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.10.2016 року, виданою заступником начальника Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Ганьом А.Ф. у рамках виконавчого провадження № 52569188 .

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Банк "Демарк", третя особа: Другий ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст. ст. 11, 15, 16, 317, 319, 321, 328, 391, 638 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту транспортний засіб марки «Renault Меganе», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.10.2016 року, виданою заступником начальника Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Ганьом Андрієм Феодосійовичем у рамках виконавчого провадження № 52569188

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук