Справа №635/223/20
Провадження по справі № 2/635/1263/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Ус Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до ОСОБА_3 , яким просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», прибудову літ. «а1-1», тамбур літ. «а1» з ганком літ. «а2», загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., підсобною площею 18,5 кв.м., площею неопалюваних приміщень 7,1 кв.м., та господарські будівлі та споруди: льох літ. «ап.», льох літ. «ап1», цокольний поверх літ. «ап2», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», оглядова яма літ. «г», ганок літ. «г1», навіс літ. «Д», навіс літ. «Е», огорожа «№1», ворота з хвірткою «№2», огорожа «№3», колодязь літ. «К1», зливна яма літ. «К2», замощення 1, який розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 26 квітня 1955 року його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходилися в зареєстрованому шлюбі. В 1973 році на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , батьки позивача побудували житловий будинок літ. «А 1», прибудову літ. «а1-1», тамбур літ. «а1» з ганком літ. «а2», загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., підсобною площею 18,5 кв.м., площею неопалюваних приміщень 7,1 кв.м., та господарські будівлі та споруди які були побудовані в різні роки: льох літ. « ап.», льох літ. «ап1», цокольний поверх літ. «ап2», сарай літ «Б», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», оглядова яма літ. «г», ганок літ. «г1», навіс літ. «Д», навіс літ. «Е», огорожа «№ 1», ворота з хвірткою «№2», огорожа «№3», колодязь літ. «К1», зливна яма літ. «К2», замощення 1. ІНФОРМАЦІЯ_1 травня 2005 року помер батько позивача - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_5 . Після смерті батьків позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав та був зареєстрований у спірному будинку. Крім того він звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини. Відповідач по справі ОСОБА_3 є донькою рідної сестри позивача ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не заперечує проти оформлення права власності на будинок на ім`я позивача. Постановою державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 18 грудня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків позивачу відмовлено в зв`язку з тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 в бюро технічної інвентаризації не зареєстрований.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року з Відокремленого підрозділу м.Люботин Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області витребувані відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та адрес осіб, які звертались з заявами, а також чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені, якщо складались, то коли, на користь якої особи, та чи є заповіт чинним, та витребувані з Відокремленого підрозділу м.Люботин Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та адрес осіб, які звертались з заявами, а також чи маються відомості щодо складання заповітів від її імені, якщо складались, то коли, на користь якої особи, та чи є заповіт чинним..

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Позивач та його представник - адвокат Міщенко Н.І., яка діє на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в судове засідання не з`явились, остання надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 17 травня 1955 року Караванським сільським РАЦС Староверівського району Харківської області, актовий запис №18, 26 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (під час державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 »).

Зі змісту акту депутата Височанської селищної ради ОСОБА_9 від 29 травня 2020 року, складеного в присутності сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вбачається, що подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в 1973 році був зведений житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживали у ньому все своє життя до смерті, а саме: ОСОБА_4 - до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_5 - до ІНФОРМАЦІЯ_2 жовтня 2018 року. На даний час в будинку проживає їх син ОСОБА_1 , який здійснює догляд за будинком.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 19 грудня 2019 та довідки ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» № 3080 від 19 грудня 2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок літ. «А-1», прибудову літ. «а1-1», тамбур літ. «а1», ганок літ. «а2», цокольний поверх літ. «ап2», загальною площею 76,30 кв.м, житловою площею 50,70 кв.м, та господарські будівлі: льох літ. «ап», льох літ. «ап1», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», оглядова яма літ. «г», ганок літ. «г1», навіс літ. «Д», навіс літ. «Е», огорожа №№1-3, колодязь літ. «К1», зливна яма літ. «К2», замощення І. Рік будівництва будинку 1973. За архівними даними матеріалів бюро станом на 31 грудня 2012 рік право власності на зазначений будинок не зареєстровано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 10 травня 2005 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 98.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 19 жовтня 208 року Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 147.

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №60031712 від 21 квітня 2020 року, спадкова справа №37761921).

Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 07 квітня 1964 року Караванським сільським РАЦС Красноградського району Харківської області, актовий запис № 17) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час державної реєстрації шлюбу ОСОБА_12 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5 , виданим 22 травня 1987 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області 05 березня 2018 року.

ОСОБА_6 має доньку відповідача по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 , видане 27 липня 1988 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_8 , видане 27 вересня 2008 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2013 року, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 від 20 березня 2018 року).

Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Радіоновою Т.І. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18 грудня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва після смерті його батьків на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 1973 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які знаходились в зареєстрованому шлюбі, був зведений житловий будинок на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд застосовує положення Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на час зведення спірного житлового будинку.

Так, відповідно до вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Як свідчать матеріали справи, зазначений будинок у встановленому законом порядку не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Як вбачається зі змісту будинкової книги на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та акту депутата Височанської селищної ради Малишко Ю.І. від 29 травня 2020, подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з моменту зведення вказаного житлового будинку і до смерті проживали у ньому, користувалися ним, отже тривалий час ним володіли.

Отже, виходячи з наведеного, судом встановлений факт набуття подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді належної йому на праві спільної сумісної власності частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_5 та діти: позивач по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 підтверджується листом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №297/01-16/П від 21 квітня 2020 року

За ч. 3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно довідки №2483/02-31, виданої 01 листопада 2019 року Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, в будинку АДРЕСА_1 з 03 червня 1974 року і на день смерті ОСОБА_4 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований ОСОБА_4 , разом з ним на день його смерті в будинку були зареєстровані його дружина ОСОБА_5 та його син ОСОБА_1 , що також підтверджується будинковою книгою на спірне домоволодіння, довідкою №2483/02-31, виданою 01 листопада 2019 року Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області та актом депутата Височанської селищної ради Малишко Ю.І. від 29 травня 2020 року,

Зі змісту листа заступника завідувача Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Радіонової Т.І. №297/01-16/П від 21 квітня 2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк надійшла заява про відмову від прийняття спадщини після чоловіка від ОСОБА_5 на користь сина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрована в кнрзі обліку та реєстрації спадкових справ за №2291 та заведено спадкову справу 1283/2005), а також надійшла заява про відмову від прийняття спадщини від ОСОБА_6 на користь сина спадкодавця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрована в реєстрі за №3-2208 та долучена до спадкової справи 1283/2005). Інших заяв щодо спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 не надходило.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_4 , у встановленому законодавством порядку прийняв спадщину після смерті останнього, оскільки постійно проживав разом з ним на час відкриття спадщини у спірному будинку та був у ньому зареєстрований, інші спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини на користь позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві спільної сумісної власності частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №60023334 від 17 квітня 2020 року, спадкова справа №64989870).

Згідно довідки №2482/02-31, виданої 01 листопада 2019 року Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, в будинку АДРЕСА_1 з 10 ІНФОРМАЦІЯ_5 1975 року і на день смерті ОСОБА_5 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована ОСОБА_5 , разом з нею на день її смерті в будинку був зареєстрований її син ОСОБА_1 , що також підтверджується будинковою книгою на спірне домоволодіння.

Зі змісту листа заступника завідувача Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Радіонової Т.І. №294/01-16/П від 17 квітня 2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. 01 листопада 2019 року із заявою про заведення спадкової справи після смерті матері ОСОБА_5 звернувся її син ОСОБА_1 , який спадщину прийняв фактично відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки був зареєстрований разом із спадкодавцем на день її смерті (01 листопада 2019 року заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №361 та заведено спадкову справу 108П/2019). 18 грудня 2019 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документ щодо належності спадкового майна спадкодавеці надані не в повному обсязі. Інших заяв щодо спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 не надходило, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось.

Відповідно до довідки про склад сім`ї №2477/02-31, виданої 01 листопада 2019 року Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_1 зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом донька ОСОБА_5 - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до смерті матері, а отже, виходячи з вимог ст. 1266 ЦК України, яка регулює правовідносини зі спадкування за правом представлення, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є відповідач у справі ОСОБА_3 .

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 в ході судового розгляду надала до суду письмові заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог та визнання права власності на спірний житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями за позивачем. Крім того, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 не вчинила жодних дій щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , не звернулась но нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, не проживала у спірному будинку на день смерті спадкодавця та не була в ньому зареєстрована.

Отже, єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_5 , який у встановленому законом порядку відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, є її син ОСОБА_1 . Однак нотаріусом відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 , у встановленому діючим на час відкриття спадщини законодавством порядку прийняв спадщину після смерті останніх, постійно проживав разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, протягом встановленого строку не заявив нотаріусу про відмову від спадщини, однак не отримав свідоцтва про право на спадщину після смерті бутьків у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 141, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1», прибудову літ. «а1-1», тамбур літ. «а1», ганок літ. «а2», цокольний поверх літ. «ап2», загальною площею 76,30 кв.м, житловою площею 50,70 кв.м, та господарські будівлі: льох літ. «ап», льох літ. «ап1», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», оглядова яма літ. «г», ганок літ. «г1», навіс літ. «Д», навіс літ. «Е», огорожа №№1-3, колодязь літ. «К1», зливна яма літ. «К2», замощення І, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 25 червня 2020 року.

Суддя Т.В. Бобко