Справа № 161/3271/20
Провадження № 2/161/1782/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 червня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Салій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.06.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2019 року.

Вказує, що 05.10.2018 року нею було продано земельну ділянку, яка розташована в с. Римачі Любомльського району Волинської області площею 0,25 га, яка належала їй на праві приватної особистої власності за суму 57350,00 грн.

В подальшому, після продажу земельної ділянки, 11.11.2018 року нею було придбано кухню в меблевому салоні «ALBA» в торговому центрі Глобус за суму 51000,00 грн., а тому вважає, що кухня є її особистою власністю.

Разом з тим, кухня була виготовлена на замовлення та під конфігурацію та проект приміщення кухні в квартирі, де вони проживали із відповідачем і де останній проживає на даний час, то відповідно отримати її не може, оскільки розмістити в іншому приміщенні буде неможливо.

А тому, вважає, що має право на грошову компенсацію вартості кухні в розмірі 51000 грн., оскільки вона була придбана за її особисті кошти.

Крім того, за час перебування в шлюбі із відповідачем за спільні кошти набуто у власність спільне майно:

- шафу-купе вартістю 25100 грн.;

- комп`ютер в комплекті вартістю 22117,83 грн;

- духову шафу електрична Gorenja ВО 637 E36BG-2 вартістю 8165,83 грн., варильну поверхню газову Gorenja BG 641 В вартістю 5499,17 грн. ПП Comfy Assist акції зі строком дії 8 місяців вартістю 4400 грн., витяжку декоративну Ventolux ROMANIA 60 BK 3G вартістю 2832,50 грн. та інші комплектуючі всього на суму 22048,93 грн.;

- принтер БФП кольорового друку Canon PIXMA G2400 вартістю 4020,83 грн., карти зі строком дії 1 місяць 100 грн., бонусне накопичення вартістю 40,21 грн., всього на суму 4825 грн.;

- систему Лаціо вартістю 19400 грн.;

- куточок Орион вартістю 14561 грн., а всього вартість майна, яке було придбано у шлюбі за спільні кошти і яке є їх спільною власністю подружжя становить 108052,76 грн.

Вказує, що все майно залишилось у користуванні відповідача, а тому вважає, що має право на компенсацію половини вартості майна на суму 54026,38 грн.

У зв`язку з чим, просить поділити між нею та відповідачем майно подружжя, що належить їй на праві спільної сумісної власності та стягнути з відповідача на її користь половину вартості придбаного майна в сумі 54026,38 грн., кошти в сумі 51000,00 грн. за майно, яке було придбано за її особисті гроші та сплачений судовий збір.

До початку розгляду справи по суті позивач та її представник подали суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що з 01.06.2012 року сторони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2019 року (а.с. 7).

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд встановлює не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Частиною 4 ст. 65 СК України визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно ч.1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою ст.70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя`зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до п. 24 вищевказаної постанови, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте під час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, які були особистою власністю кожного з них.

Відповідно до правової позиції (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015р. № 6-38цс15) належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Також, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається із представлених товарних чеків, видаткових накладних, фіскальних чеків, сторонами за час перебування у шлюбі було набуто майно, зокрема:

- кухня, яка придбана 11.11.2018 року в меблевому салоні «ALBA» ТЦ «Глобус» вартістю 51000,00 грн (а.с. 11);

- шафа-купе, придбана 11.11.2018 року в меблевому салоні «ALBA» ТЦ «Глобус» вартістю 25100 грн.;

- комп`ютер в комплекті, придбаний 22.03.2016 року у ТзОВ «Комфі Трейд» вартістю 22117,83 грн. (а.с. 12);

- духова шафа електрична Gorenja ВО 637 E36BG-2 вартістю 8165,83 грн., варильна поверхня газова Gorenja BG 641 В вартістю 5499,17 грн. ПП Comfy Assist акції зі строком дії 8 місяців вартістю 4400 грн., витяжка декоративна Ventolux ROMANIA 60 BK 3G вартістю 2832,50 грн. та інші комплектуючі, придбані 22.03.2016 року у ТзОВ «Комфі Трейд» всього на суму 22048,93 грн. (а.с. 13);

- принтер БФП кольорового друку Canon PIXMA G2400 вартістю 4020,83 грн., карти зі строком дії 1 місяць 100 грн., бонусне накопичення вартістю 40,21 грн., всього на суму 4825 грн., придбані 10.04.2018 року у ТзОВ «Комфі Трейд» (а.с. 14);

- система Лаціо вартістю 19400 грн., що придбана 22.08.2017 року (а.с. 15);

- куточок Оріон вартістю 14561 грн., придбаний 21.02.2018 року в ЛЦ-Салон ДекАрт (а.с. 16).

Разом з тим, як з`ясовано судом, 05.10.2018 року позивачем було відчужено земельну ділянку, яка розташована в с. Римачі Любомльського району Волинської області площею 0,25 га, кадастровий номер :01:002:0130, яка належала їй на праві приватної особистої власності за суму 57350,00 грн. (а.с. 8-9).

В подальшому, 11.11.2018 року позивачем було придбано кухню вартістю 51000,00 грн (а.с. 11).

Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено, що кухня придбана нею за її особисті кошти - а саме: кошти отримані від продажу земельної ділянки. Наведене підтверджується тим, що при оформленні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.10.2018 року не вимагалась згода іншого подружжя, оскільки є особистою приватною власністю позивача.

З огляду на викладене, що ОСОБА_1 придбала кухню за кошти, отримані від продажу її власної земельної ділянки, а тому є її особистою власністю, відповідно положень пункту 3 частини першої статті 57 СК України.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16.

Водночас, як з`ясовано судом, кухня була виготовлена під індивідуальне замовлення, а тому не може бути використана в іншому приміщенні. Разом з тим, меблі залишилась у квартирі, де проживає відповідач, а відтак позивач не має змоги ними розпорядитись, то суд вважає, що вимоги позивача в цій частині стосовно стягнення коштів в сумі 51000 грн. за майно, що було придбано за її особисті кошти, підлягають до задоволення.

Крім того, як слідує із представлених доказів, вартість майна набутого у шлюбі становить 108052,76 грн., а отже частка кожного подружжя становить 54026,38 грн.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, майно, яке було придбано позивачем та відповідачем у шлюбі залишилось у користуванні відповідача, то позивач має право на компенсацію половини вартості майна в розмірі 54026,38 грн.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1051,00 грн. при сплаті судового забору.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 331 ЦК України, ст. ст. 60, 65, 70 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Провести поділ спільного майна подружжя та стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) грошову компенсацію Ѕ частини вартості майна в розмірі 54026 (п`ятдесят чотири тисячі двадцять шість) грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) грошову компенсацію в сумі 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. за майно, яке було придбано за особисті кошти ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 19 червня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк