ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2425/20 Справа № 202/4299/18 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 , фірма «Impex GM Roman Gunda», про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

24 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 , про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу та визнання права власності. ОСОБА_1 просив перевести на нього права покупця за договором купівлі-продажу гусеничного екскаватора марки KOMATSU PC88MR-6, 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 3319 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_3 , який оформлений довідкою-рахунком 04/16 від 20.05.2016 року, з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , а також визнати за ним право власності на зазначений гусеничний екскаватор з наступною державною реєстрацією цих прав (том 1 а.с.1-5).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 фірма «Impex GM Roman Gunda» про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу та визнання права власності відмовлено (том 1 а.с.246-251).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог (том 2 а.с. 3-9).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору про спільну діяльність № 1 від 17 жовтня 2013 року сторони зобов`язалися шляхом об`єднання зусиль діяти спільно для досягнення наступних цілей: будівництва, введення в експлуатацію та подальшого використання з позитивним економічним результатом для кожної зі сторін будівель і споруд готельно-ресторанного комплексу за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, село Поляниця.

Згідно з цим договором ОСОБА_1 (Сторона-1) зобов`язався задля досягнення мети договору здійснювати повне фінансове забезпечення та за необхідності кредитування ОСОБА_2 (Сторони-2), а остання, в свою чергу, зобов`язалася вчиняти всі необхідні дії для досягнення мети договору та безпосередньо бути представником Сторони-1 при укладенні договорів купівлі-продажу земельних ділянок в м. Яремче, село Поляниця, після державної реєстрації права власності на земельні ділянки за Стороною-1 негайно приступити до здійснення реалізації комерційного проекту, будівництва та зведення комплексу в межах профінансованих Стороною-1 витрат, вжити заходів по пошуку та купівлі машин та техніки тощо.

Відповідно до пункту 5.6 Договору сторони домовилися, що все, що буде придбано за кошти Сторони-1 є його особистою власністю, все що придбається для виконання даного договору за кошти Сторони-1 на його ім`я або на ім`я будь-якої іншої особи є власністю Сторони-1 та права власності на таке майно підлягають негайному переоформленню за Стороною-1 за її першою вимогою.

Крім того, згідно з пунктами 6.1 - 6.2 Договору сторони погодили, що внесок Сторони-1 - грошові кошти, які надані Стороні-2 за весь період дії договору, а також будь-яке майно на цілі діяльності задля досягнення мети договору: грошові кошти для здійснення фінансування створення готельно-ресторанного комплексу за адресою: м. Івано-Франківська область, м. Яремче АДРЕСА_1 Поляниця. Частка участі Сторони-1 складає не менше 93,75 %. Внесок Сторони-2 - особиста участь, а також будь-яке інше майно на цілі діяльності задля досягнення мети договору: послуги по створенню готельно-ресторанного комплексу за адресою: м. Івано-Франківська область, м. Яремче, село Поляниця (професійні та інші знання, навички та уміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки). Частка участі Сторони-2 складає не більше 6,25 %.

При цьому згідно з пунктами 7.1 - 7.3 Договору грошові кошти, майнові внески Сторін, а також будь-яке майно, за рахунок якого в рамках спільної діяльності буде створене будь-яке інше рухоме чи нерухоме майно за цим договором та їх процентне співвідношення підлягають підрахунку по завершенні реалізації стадії будівництва в межах даного договору.

Таке створене майно за договором підлягає поділу між Сторонами на умовах пропорційності внеску кожної зі Сторін з урахуванням внеску кожної зі Сторін або за погодженням між Сторонами є майном з режимом спільної часткової власності на тих самих умовах пропорційності часток кожної Сторони.

Спільне майно Сторін обліковується та реєструється за Стороною-1, у разі реєстрації такого майна (будь-якого придбаного чи створеного в рамках реалізації цього договору рухомого і нерухомого майна) за Стороною-2, таке майно підлягає негайному переоформленню (перереєстрації) за Стороною-1 за її першою вимогою, а обсяг частки Сторони-2 визначається по завершенні будівництва за письмовим погодженням Сторони-1, але в будь-якому випадку частка Сторони-2 не може становите більше ніж 6,25 %.

Відповідно до складеної сторонами розписки, ОСОБА_1 були передані, а ОСОБА_2 отримані грошові кошти в рамках договору про спільну діяльність № 1 від 17 жовтня 2013 року в сумі, еквівалентній 85000 доларів США.

Крім того, згідно з розпискою ОСОБА_2 від 24 лютого 2016 року остання зобов`язалася частину коштів, отриманих від ОСОБА_1 відповідно до розписки від 21.02.2016 року, використати для пошуку, придбання, доставки та постановки на облік технічного засобу (спецтехніки), а саме гусеничного екскаватора марки KOMATSU PC80MR-3, 2008-2010 року випуску, з об`ємом двигуна не менш 3500 см.куб., виконавши всі дії в строк до 01 червня 2016 року, а також доставити товар за адресою: АДРЕСА_2 для використання з метою будівництва об`єктів нерухомого майна. Також ОСОБА_2 підтвердила, що придбаний екскаватор буде власністю ОСОБА_1 , у тому числі у разі неможливості оформити право власності за ним у момент доставки транспортного засобу та зобов`язалася переоформити право власності за ОСОБА_1 за першою вимогою.

Як зазначає позивач у своєму позові, відповідачем за рахунок його коштів, отриманих у рамках договору про спільну діяльність, придбаний гусеничний екскаватор марки KOMATSU PC80MR-3, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Так, згідно з наявною у матеріалах справи рахунок-фактурою від 20.05.2016 року «Impex GM Roman Gunda» продано, а ОСОБА_2 придбано гусеничний екскаватор марки KOMATSU PC88MR-6, 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , вартістю 21400 Євро.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , виданого Державною інспекцією сільського господарства Івано-Франківської області, 09.08.2016 року за ОСОБА_2 зареєстровано екскаватор гусеничний марки KOMATSU PC80MR-3, 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 3319 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_3 .

10.08.2016 року до зазначеного свідоцтва внесені зміни в частині марки екскаватора, а саме зазначено марку екскаватора KOMATSU PC88MR-6.

Заявляючи позовні вимоги про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу та визнання за ним права власності на зазначений гусеничний екскаватор, ОСОБА_1 посилається на те, що даний екскаватор був придбаний відповідачем за його кошти та відповідно до досягнутої між ним і відповідачем домовленості є його власністю та підлягає переоформленню на нього, оскільки саме він є його покупцем та власником.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, посилаючись у своїй позовній заяві на норми ст. 203, 215, 217 ЦК України, які визначають недійсність правочину, вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 20.05.2019 року між «Impex GM Roman Gunda» та ОСОБА_2 , зокрема в частині покупця, не заявляв. Крім того, заявляючи про переведення на нього прав покупця за вказаним договором купівлі-продажу, позивач безпосередньо позов до «Impex GM Roman Gunda» як сторони такого правочину (продавця) не пред`явив. Із відзиву відповідача на позов та письмових пояснень третьої особи вбачається, що право власності позивача на спірний гусеничний екскаватор не визнається саме ОСОБА_3 , який зазначений у позові як третя особа на стороні відповідача та не надає своєї згоди на переоформлення відповідачем права власності на екскаватор за ОСОБА_1 .

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю та загальним правилом договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмету купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, за звичаями ділового обороту презумується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін та покупець має сплатити його ціну.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, посилаючись у своїй позовній заяві на норми ст. 203, 215, 217 ЦК України, які визначають недійсність правочину, вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 20.05.2019 року між «Impex GM Roman Gunda» та ОСОБА_2 , зокрема в частині покупця, не заявляв.

Колегія суддів також приймає до уваги, що позивач заявляючи про переведення на нього прав покупця за вказаним договором купівлі-продажу, безпосередньо позов до «Impex GM Roman Gunda», як сторони такого правочину (продавця), не пред`явив.

Доводи апеляційної скарги, що предметом Договору про спільну діяльність є будівництво готельно-ресторанного комплексу та враховуючи, що кошти надані позивачем відповідачу дійсно були витрачені нею на придбання необхідного для будівництва обладнання, в даному випадку екскаватора, однак право власності оформлено не на нього, вказаний правочин (договір купівлі-продажу) є недійсним в частині покупця, оскільки ОСОБА_2 було приховано від нього факт перебування у шлюбі, що виключило можливість безперешкодної реалізації зобов`язань визначених п. 7.2 Договору про спільну діяльність з підстав визначених ст. 65 СК України, колегія суддів відхиляє, оскільки самих вимог про визнання правочину недійсним не заявлялося.

Доводи апеляційної скарги, що не залучення ОСОБА_3 в якості відповідача до розгляду справи є зовсім об`єктивним, оскільки він своїми діями ніяким чином не порушив права позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки, право власності позивача на спірний гусеничний екскаватор не визнається саме ОСОБА_3 , останній не надає своєї згоди на переоформлення відповідачем права власності на екскаватор за ОСОБА_1 , а визнанням за позивачем права власності на дане рухоме майно буде безпосередньо вирішено питання про право ОСОБА_3 , яким у січні 2018 року було пред`явлено позов про поділ цього майна між подружжям, а в жовтні 2018 року зустрічну позовну заяву про визнання за ним права власності на це майно в цілому, яка вирішується Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська.

Колегія суддів звертає увагу, що в разі оспорювання правочину особою, яка не є його стороною, незалежно від підстав та мотивів оспорювання правочину, відповідачами у справі за таким позовом є сторони правочину.

При цьому процесуальне право визначати відповідачів належить виключно позивачу, а позивач або його представник не скористалися своїм правом щодо залучення цієї особи до участі у справі як співвідповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволені позовних вимог.

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: