Головуючий у І інстанції Пустовойт Т.В. Єдиний унікальний номер 264/3506/17
Номер провадження 22-ц/804/2165/20
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Биліна Т.І.,

Мальцевої Є.Є.,

секретар Сікора М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2020 року, постановлену у місті Маріуполі Донецької області, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Фоменко О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - Кальміуський ВДВС) Фоменко О.В.

В обґрунтування заяви заявник зазначав, що на виконанні в Кальміуському ВДВС знаходиться виконавчий лист №254/3506/17 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу щомісячно. Згідно з розрахунком державного виконавця сума аліментів, що підлягає стягненню з 20 липня 2017 року дорівнює «0». Зазначала, що ОСОБА_2 працює без оформлення ФОП, отримує доходи від продажу прикрас. За даними довідки форми ОК-7 дохід ОСОБА_2 у 2017 році склав 72 424,82 грн., у 2018 році - 44 676 грн., у 2019 році- 20 865 грн. Крім того, з виписки за рахунком божника у АТ «ПУМБ» її кредитовий оборот з 22 січня 2019 року до 04 вересня 2019 року склав 64 194,25 грн. Вважає, що дії державного виконавця з визначення розміру заборгованості та неврахування доходів боржника є неправомірними, просила суд зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з 20 липня 2017 року до 22 жовтня 2019 року з урахуванням розміру доходів виходячи із середньої заробітної плати працівників цієї місцевості.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Фоменко О.В. відмовлено.

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити її заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нею надано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 займається виготовленням та продажем прикрас, отримує регулярний дохід, яких приховує, зокрема виписки за рахунком у банку, з якої вбачається регулярне надходження коштів на рахунок ОСОБА_2 , скріншоти з різних соціальних мереж, копії чеків про направлення посилок в різні міста та країни. Проте суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані докази та відмовив у задоволенні заяви. Оскільки ОСОБА_2 отримує регулярних дохід, вважає, що розмір суми, з якої повинна нараховуватись заборгованість по аліментам - це середня заробітна плата працівника по м. Маріуполю.

У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа ОСОБА_2 зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, із доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не погоджується. Також вказувала, що в своїх вимогах ОСОБА_1 просить зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам виходячи із середньої заробітної плати працівників по м. Маріуполя, що вже було предметом розгляду в суді та постановою Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2018 року по справі №264/3506/17, визнано дії головного державного виконавця Кальміуського ВДВС в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 264/3506/2017 від 28 грудня 2017 року щодо нарахування заборгованості по аліментам, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості незаконними та зобов`язано провести розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням відомостей про місце роботи боржника і розмір її доходу. Вказувала на те, що ніяких доходів вона не отримує, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та не має можливості працювати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 , які просили скаргу задовольнити, пояснення ОСОБА_2 , яка просила залишити судове рішення без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 375 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд виходив з того, що надані заявницею скріншоти із соціальних мереж із фотознімками прикрас не є належними та достатніми доказами того, що ОСОБА_2 отримує доходи з продажу прикрас, з яких відповідно до вимог п. 1 Постанови КМУ №146 від 26.02.1993 року можуть проводитись утримання аліментів.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2017 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 20 липня 2017 року, довічно (а.с. 37).

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Фоменко О.В. від 16 січня 2018 року відкрите виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с. 38).

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2018 року по справі № 264/3506/17 визнано дії головного державного виконавця Кальміуського ВДВС в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 264/3506/2017 від 28 грудня 2017 року щодо нарахування заборгованості по аліментам, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості незаконними. Зобов`язано головного державного виконавця Кальміуського ВДВС провести в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 264/3506/2017 розрахунок заборгованості по аліментам, з урахуванням відомостей про місце роботи боржника і розмір її доходу (а.с. 45-48).

03 та 17 вересня 2019 року ОСОБА_1 зверталась із скаргами на ім`я начальника Кальміуського ВДВС на бездіяльність державного виконавця по виконанню виконавчого листа №264/3506/17, просила видати розрахунок заборгованості по аліментам на її утримання, з урахуванням наданих нею документів (а.с. 8-9).

Листом начальника Кальміуського ВДВС від 22 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 повідомлено, що оскільки з витребуваних відомостей встановлено, що боржник ніде не працює, доходу не отримує, відкритих рахунків не має, пенсію не отримує, державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням відомостей про місце роботи боржника і розмір її доходу, згідно якого заборгованість відсутня (а.с. 10).

З довідок КПНЗ «Обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву з видів боротьби» від 31 серпня 2018 рота та від 08 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 працює у закладі за основним місцем роботи з 15 серпня 2016 року, займає посаду інструктора-методиста. З 29 травня 2017 року по 01 жовтня 2017 року знаходилась на лікарняному по вагітності та пологам. За період з 20 липня 2017 року по 01 жовтня 2017 року отримала дохід за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період: 20.07.2017 - 31.07.2017 - 2517,12 грн., 01.08.2017 - 31.08.2017 - 6502,56 грн., 01.09.2017 - 30.09.2017 - 6292,80 грн., 01.10.2017 - 209,76 грн. З 02 жовтня 2017 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по теперішній час. Дохід не отримує. (а.с. 25, 49).

Відповідно до відповіді Департаменту соціального захисту населення від 13.11.2019 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги при народженні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 є платником єдиного внеску, як особа, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримує допомогу при народженні дитини (а.с. 26).

З відповідей Державної фіскальної служби від 25 січня 2018 року, 12 серпня 2019 року, 13 серпня 2019 року, 27 серпня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 08 жовтня 2019 року та Пенсійного фонду України від 24 січня 2018 року, 12 серпня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 16 вересня 2019 року, 08 жовтня 2019 року, 12 листопада 2019 року ОСОБА_2 на обліку в органах ДПС не перебуває, інформація про суми доходу та суми утриманого з них податку в ДРФО відсутня, пенсію не отримує, інформація про роботу за трудовими та цивільно-правовими договорами відсутня (а.с. 40-41, 59-65).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ДПС України від 06 вересня 2019 року, за період з 3 кварталу 2017 року по 2 квартал 2019 року, дохід у ОСОБА_2 відсутній (а.с. 51).

З акту державного виконавця від 29 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 з`явившись до Кальміуського ВДВС пояснила, що виготовленням прикрас не займається близько двох з половиною років з моменту народження дитини та ніяких доходів не отримує. Рахунок в АТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 є кредитним (а.с. 56).

З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 04 вересня 2019 року вбачається, що залишок на рахунку ОСОБА_2 з урахуванням кредитного ліміту становить 2025,69 грн. (а.с. 13).

З довідки АТ «ПУМБ» від 04 вересня 2019 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок у валюті гривня, видані дебетні пластикові картки. Станом на 04 вересня 2019 року залишок коштів на рахунку складав 15,02 грн., кредитовий оборот з 22 січня 2019 року по 04 вересня 2019 року за картковим рахунком складав 64 194,25 грн. (а.с. 15).

З відповіді АТ «ПУМБ» від 03 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 мала в банку два рахунки, які закриті 21 грудня 2017 року та 20 жовтня 2019 року (а.с. 106).

Згідно з довідкою АТ «КБ «Приватбанк» від 27 серпня 2019 року, на рахунках ОСОБА_2 кошти відсутні (а.с. 54).

Згідно з довідкою та випискою ПАТ КБ «Приватбанк», станом на 09 січня 2020 року ОСОБА_2 має відкритий депозитний рахунок, сума депозиту 0,00 грн., залишок на рахунку 90,19 грн. (а.с. 116-121).

З довідок АТ «Сбербанк» від 23 січня 2020 року та від 26 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 має в банку відкритий рахунок, обороти по рахунку в період з 20 липня 2017 року по 23 січня 2020 року відсутні. В період з 01 липня 2017 року по 01 жовтня 2019 року грошові перекази не отримувала (а.с. 124, 128).

Посилання ОСОБА_1 про надходження на відкритий у АТ «ПУМБ» рахунок на ім`я ОСОБА_2 грошових коштів на суму 64 194грн. 25 коп. не можуть бути підтвердженням отримання доходу, який враховується при розрахунку заборгованості з аліментів, оскільки, як вбачається із звіту по транзакціях (а.с. 223-240) ці грошові кошти вона отримала від ОСОБА_7 як аліменти.

Також, ОСОБА_1 на підтвердження того, що ОСОБА_2 заробляє реалізацією прикрас, були надані роздруківки із сайтів « Однокласники », «Інстарграм», із зображеннями прикрас та копії чеків про відправку посилок (а.с. 75-98).

Проте жодний із цих доказів як окремо, так і в сукупності, не містить відомостей щодо укладання ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу на підставі яких вона отримувала дохід та в якому розмірі.

Так на а.с. 76 міститься роздруківка сторінки з сайту www.ok.ru щодо переписки між ОСОБА_2 та іншою особою на ім`я ОСОБА_8 з якої вбачається, що вони обговорюють купівлю «М`ятного комплекту» разом із сережками вартістю 1 900 грн. Однак, інформації про те, коли відбувалось це обговорення та чи отримала ОСОБА_2 на вказаний нею банківський рахунок цю суму, матеріали справи не містять.

Не містять подібної інформації й інші надані ОСОБА_1 докази.

Доступ сторін виконавчого провадження до інформації, створеної (отриманої) під час примусового виконання судового рішення, регламентовано відповідним процесуальним кодексом та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно ч. 8 ст. 71 цього Закону спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (ч. 2 ст. 195 СК України).

Утримання аліментів не провадиться з: допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ч.ч.4, 10, 12 ст.12 Постанови КМУ №146 від 26.02.1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб»).

Таким чином, враховуючи положення ч. 6 ст. 81 ЦПК України згідно з якою доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено, тому оскаржувану ухвалу необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30 червня 2020 року.

Судді В.М. Барков

Є.Є. Мальцева

Т.І. Биліна