Справа № 362/3096/20
Провадження 2-з/362/9/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2020 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області, у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гоголєвої Олени Анатоліївни про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Гоголєва О.А. звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить накласти арешт на земельні ділянки:

:01:041:0160 площею 0,0818 та., цільове призначення длябудівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території Київськоїобласті, Васильківського району, с. Рославичі.

:01:041:0168 площею 0.0747 га. , цільове призначення длябудівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території Київськоїобласті. Васильківського району, с. Рославичі.

:01:041:0165 площею 0,0804 га, цільове призначення длябудівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка), що розташована на території Київськоїобласті. Васильківського району, с. Рославичі.

:01:041:0162 площею 0.1346 га, цільове призначення длябудівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташованана території Київськоїобласті, Васильківського району, с. Рославичі.

Зазначає, що вона с власницею земельних ділянок площею 0.051 га та0.100 га. загальною площею 0.151 га для будівництва, обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-КВ №015208 від 12.12.2001 року. Вказані земельні ділянки ще 30.04.1996 роцібуло виділено її чоловікові ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підставі рішення №13 сільської ради народних депутатів Васильківського району Київської області. 27.01.1998 року рішенням №05 Сільської Ради народних депутатів Васильківського району Київської області, у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_4 їй видали у власність ті ж земельні ділянки та рішенням №17 Рославичівської сільської ради народних депутатів Васильківського району Київської області від 20.02.1998року передано у приватну власність з подальшим виготовленням Державного акту на право приватної власності.

Відповідно до зазначеного Державного акту на право приватної власності в 2020 році за зверненням ОСОБА_1 було розроблено технічну документацію ізземлеустрою та подано для внесення відомостей до Держгеокадастру Головного управління держгеокадастру у Київській області, однак нею отримано відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0.100 га., у зв`язку з перетином (накладенням) земельної ділянки з ділянками під кадастровими номерами :01:041:0160, :01:041:0168, 221487301:01:041:0162, :01:041:0165 на 80%. Крім того, на її земельній ділянці Котеджним містечком «Рославичі» побудовано будинок та реалізовано за договором купівлі-продажу 18.07.2019року ОСОБА_5 разом з земельною ділянкою кадастровий номер :01:041:0168, яка перетинається з її земельною ділянкою площею 0.100га. Земельні ділянки з кадастровими номерами :01:041:0160 з 07.06.2018 року, 221487301:01:041:0162 з 07.06.2018 року, :01:041:0165 з 20.06.2018 року належать ОСОБА_6 , який в свою чергу є одним з засновників Котеджного містечка «Рославичі» Васильківського району Київської області.

Згідно відповіді з Держгеокадастру у Київській області №Т-2117/0-2739/6-19 від 17.12.2019 р. земельні ділянки з кадастровими номерами :01:041:0168, :01:041:0162, :01:041:0160, :01:041:0165 утворені шляхом (поділу) земельних ділянок з кадастровими номерами :01:041:0063, :01:041:0061, :01:041:0064, :01:041:0062, які перенесені були до Державного земельного кадастру з Державного реєстру земель.

Має намір звернутися до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію вищезазначених земельних ділянок, визнання договору купівлі-продажу недійсним та інше.

Так, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2,18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Відтак заявником не надано відповідних документів, які б підтверджували право власності на зазначені земельні ділянки, крім того заявником не доведено тієї обставини, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту можливих заявлених позовних вимог, та способу забезпечення приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Відтак, позивач належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову визначеними у заяві способами, а тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-154,259,260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гоголєвої Олени Анатоліївни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М.Кравченко