Справа № 523/4001/20
Провадження №2/523/2586/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2020 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І.В., розглянув зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання не чинити перешкод матір`ю батькові по реалізації обов`язків батька щодо розвитку та забезпечення дитини, які полягають у можливості отримувати сином від батька посилки та подарунки, подану в рамках розгляду цивільної справи №523/4001/20,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду з березня 2020 року перебуває позовна заява ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів за минулий час.

До суду 11 червня 2020 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання не чинити перешкод матір`ю батькові по реалізації обов`язків батька щодо розвитку та забезпечення дитини, які полягають у можливості отримувати сином від батька посилки та подарунки.

Розглянувши зустрічний позов в частині прийняття до спільного розгляду з первісним позовом, суд прийшов до висновку про відмову у його прийнятті, виходячи з наступного.

Положеннями ч.3 ст.49 ЦПК України передбачено право відповідача подати зустрічний позов у строки, встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Так, у відповідно п.1 Постанови №11 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальнихсправ і справ про адміністративні правопорушення при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

За змістом п. 3 вказаної Постанови розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс Проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що невиконання ними процесуальних обов`язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, первісний позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів за минулий час поданий до суду в березні 2020 року, його розгляд сумісно із зустрічним позовом, на що потрібен значний час, лише ускладнить і продовжить строк розгляду первісного позову, що є недопустимим.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали зустрічного позову, встановив, що заявлені вимоги в зустрічному позові та первісному мають різний предмет спору, їх об`єднання може привести і призведе до затягування розгляду справи, ускладнить розгляд первісного позову по суті спору.

Разом з цим, враховуючи положення ст.4 ЦПК України необхідно роз`яснити ОСОБА_1 його процесуальне право на звернення до суду з позовом в загальному порядку згідно положень ст.ст.175-177 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 193,259,260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання не чинити перешкод матір`ю батькові по реалізації обов`язків батька щодо розвитку та забезпечення дитини, які полягають у можливості отримувати сином від батька посилки та подарунки, подану в рамках розгляду цивільної справи №523/4001/20 - вважати її неподаною та повернути.

Роз`яснити ОСОБА_1 його процесуальне право на звернення до суду за правилами визначеної ЦПК України підсудності з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання не чинити перешкод матір`ю батькові по реалізації обов`язків батька щодо розвитку та забезпечення дитини, які полягають у можливості отримувати сином від батька посилки та подарунки, в загальному порядку згідно положень ст.ст.175-177 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси.

Суддя