ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/853/20 Справа № 199/1107/19 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 11 вересня 2018 року між ним та відповідачем була укладена Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №/151615 шляхом заповнення заявки на сайті відповідача - https://www.eurogroshi.com.ua/, за умовами якої він отримав кредит у розмірі 2000 грн. Він не отримав від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» свого екземпляру договору та вважає, що такий договір не створює жодних правових наслідків. Однак, ним було здійснено часткове погашення кредиту в розмірі 1053 грн., яка спрямована на погашення пені, сума основної заборгованості та відсотків залишилась незмінною. У момент укладення Договору він не ознайомлювався з його змістом, а прочитав вже після того, як почав отримувати дзвінки від відповідача щодо сплати боргу. Вважає, що умови Договору порушують його права як споживача та суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». З наведених підстав позивач просив встановити нікчемність п. 2.4., 5.2. Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/151615 від 11 вересня 2018 року, укладеного між ним та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», а також визнати недійсними пункти 1.3., 2.3. Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/151615 від 11 вересня 2018 року та п.1 Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №/151615, укладеного між ним та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн..

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним п.1.3. Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/151615 від 11 вересня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та п. 1 Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №/151615, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група». Визнано недійсним п. 2.3. Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/151615 від 11 вересня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група». В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» судові витрати на користь держави в розмірі 1921 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» просять скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2019 року суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ Кредитна установа Європейська кредитна група через Інтернет було укладено договір про надання фінансового кредиту № /151615, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у сумі 2000 грн. Перерахування та відповідно отримання коштів на банківську картку, що належить позивачу, що сторонами не заперечується (а.с.

Згідно п.1.2 кредитного договору кредит надається строком 30 днів, тобто до10 жовтня 2018 року.

Пункт 1.3 договору передбачає, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 693,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,9 процентів на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Пунктом 1.6 договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства: http:// www. eurogroshi.com.ua. (а.с.8, 9).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що у момент укладення Договору він не ознайомлювався з його змістом, а прочитав договір вже після того, як почав отримувати дзвінки від відповідача щодо сплати боргу, вважає, що умови Договору порушують його права як споживача (а.с.2-5).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що на час укладання оспорюваного кредитного договору ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» не було надано ОСОБА_1 всієї інформації про умови кредитування, умова договору про встановлення відсоткової ставки на рівні 693,5% річних призводить до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін та завдає фінансової шкоди позивачеві, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 вищевказаного закону визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Із матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується факт укладення спірного кредитного договору в електронному вигляді у формі електронного документу.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 11 Закону України Про захист прав споживачів встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме: зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, відображені умови кредитування (а.с.8, 9).

Отже, не заслуговують на увагу посилання позивача ОСОБА_1 про те, що він не мав змоги ознайомитися з правилами отримання кредитних коштів до підписання договору, оскільки позивач погодився на укладення договору саме в такій редакції, про що свідчить його заявка до фінансової установи та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Позивач ОСОБА_1 мав змогу ознайомитись з умовами отримання кредиту на сторінці відповідача у мережі інтернет http:/ ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є відкритою. На даній сторінці розміщена інформація про підприємство, скановані копії правовстановлюючих документів, фінансові звіти про діяльність підприємства, та пропозиції (оферти) щодо видачі кредитів з правилами їх отримання та повернення, розміром відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 230 ЦК України передбачає, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

В статті 11 Закону України Про захист прав споживачів також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Частина 5 статті 11 Закону України Про електрону комерцію передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ Кредитна установа Європейська кредитна група перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

З огляду на викладене є необґрунтованими доводи позивача про те, що перед укладенням договору він не був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, оскільки, звернувшись до ТОВ Кредитна установа Європейська кредитна група із заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір, ОСОБА_1 засвідчив той факт, що він обізнаний з Правилами, які включають в себе і умови кредитування. Позивач розумів такі суттєві умови договору, як розмір відсоткової ставки та строк кредитування.

У позовній заяві позивачем не зазначені обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № /151615 від 11 вересня 2018 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Будь-яких доводів щодо несправедливості умов кредитного договору №/151615, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено.

Суд першої інстанції на вищезазанчене належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про часткове задволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2019 року скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності скасувати .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді