Справа № 752/5238/16-ц
Провадження № 2/752/135/20
У Х В А Л А

02 липня 2020 року року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хоменко В.С.,

з участю секретаря Павлюх П.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котенко Ірина Миколаївна про визнання заповіту недійним,-

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває зазначена цивільна справа.

02.04.2019 року відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про призначення повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, яке остання обґрунтувала тим, що ознайомившись з висновком судово-психіатричної експертизи № 150 від 03.03.2018 року, нею було виявлено ряд істотних недоліків та порушень, які ставлять під сумнів його достовірність та допустимість як доказу. Зазначала, що:

- експертиза проведена у закладі, який не є належним суб`єктом судово-експертної діяльності, оскільки не є державною установою судових експертиз;

- при проведенні експертизи допущені серйозні процесуальні порушення, які полягають у виході експертів за межі компетенції та недотримання вимог стосовного особистого дослідження матеріалів справи, всупереч ст. 112 ЦПК України у наявному в матеріалах справи висновку відсутні будь-які вказівки на те, які саме факти були встановлені кожним з експертів, які дослідження і в якому обсязі проводились кожним з експертів, і до яких висновків дійшов той чи інший експерт. Обґрунтування у висновку є загальним та не розділено на кожного з експертів;

- при проведенні дослідження не забезпечено належну повноту досліджуваних матеріалів, оскільки експерти не отримали і не проаналізували медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_3 з поліклініки за місцем проживання: АДРЕСА_1 , та центральної поліклініки Голосіївського району м. Києва;

- експертне рішення про нездатність ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент спірного правочину 22.09.2011 року не випливає зі змісту дослідницької частини експертного висновку та суперечить об`єктивним медичним даним, які, навпаки, свідчать про її достатню психічну адекватність;

- встановлений експертами діагноз не повністю відповідає чинній Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду;

- експертні питання психологічного характеру залишені невирішеними за відсутності належного обґрунтування неможливості їх вирішення;

- в ході проведення експертизи допущені інші процесуальні порушення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2019 року клопотання задоволено і призначено повторну посмертну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу (т. 5 а.с. 16-17).

Постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2019 року ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2019 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду (т. 5 а.с. 60-62).

В засіданні 02.07.2020 року преставником відповідача ОСОБА_4 знову заявлено клопотання про призначення повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, котре мотивувала істотністю недоліків експертного висновку та наявністю порушень, які ставлять під сумнів його достовірність та допустимість як доказу, а тому просив призначити у справі повторну посмертну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Державній установі «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (вул. Василя Тютюнника, 5, м. Київ, 03150), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, і на вирішення експертів поставити наступні питання:

1.Чи страждала ОСОБА_3 на будь-який психічний розлад на момент складання заповіту 22.09.2011 року ?

2.Чи була здатна ОСОБА_3 за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту 22.09.2011 ?

3.Які індивідуально-психологічні особливості мала ОСОБА_3 на момент складання заповіту 22.09.2011 року ?

4.Якою була особистісна значимість для ОСОБА_3 обставин, за яких був складений заповіт 22.09.2011 року ?

5.В якому емоційному стані перебувала ОСОБА_3 на момент складання заповіту 22.09.2011 року ?

6.Чи була здатна ОСОБА_3 , з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану та особистісної значимості обставин ситуації повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями на момент складання заповіту 22.09.2011 року ?

7.Чи була здатна ОСОБА_3 , з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану та особистісної значимості обставин ситуації, усвідомлювати - і якою мірою - фактичний зміст власних дій та їх наслідків на момент складання заповіту 22.09.2011 року ?

8.Чи була здатна ОСОБА_3 , з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану та особистісної значимості обставин ситуації, повною мірою прогнозувати наслідки власних дій на момент складання заповіту 22.09.2011 року ?

9.Чи була здатна ОСОБА_3 , з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану та особистісної значимості обставин ситуації, повною мірою усвідомлено приймати рішення, адекватне ситуації, та повною мірою усвідомлено реалізовувати його на момент складання заповіту 22.09.2011 року ? Оплату за проведення експертизи покласти на неї.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_5 , яка категорично заперечувала проти призначення експертизи, представника відповідача ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

За ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються на дослідження та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Звертаючись до суду із клопотанням про призначення повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, відповідач останнє обґрунтувала тим, що у неї що виникли сумніви в правильності висновку судово-психіатричної експертизи № 150 від 03.03.2018 року.

Проте, суд не може погодитися з такими висновками.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2017 року на задоволення клопотання позивача по справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.04.2017 року на задоволення клопотання представника відповідача про доповнення питань до посмертної психолого-психіатричної експертизи в даній справі була призначена посмертна комплексна психолого-психіатрична експертиза, на вирішення якої поставлені наступні запитання:

1. Чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на психічне захворювання чи інший психічний розлад здоров`я на момент вчинення нею заповіту, тобто станом на 22.09.2011 року ?

2. За наявності психічного захворювання, чи могло воно, з урахуванням індивідуально-психологічних властивостей ОСОБА_3 та встановленого їй діагнозу вплинути на усвідомлення останньою значення своїх дій та можливість керувати ними?

3. Чи усвідомлювала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент вчинення заповіту, тобто станом на 22.09.2011 року, значення своїх дій та чи могла керувати ними ?

4. До якої категорії хворобливих станів належить стан, діагностований в ТМО «Психіатрія» м. Києва громадянці ОСОБА_3 в період з 17.05.2011 року по 13.07.2011 року, а саме: органічний маячний розлад з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням - до хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, іншого хворобливого стану психіки?

5. Чи були у ОСОБА_3 ознаки розумового відставання станом на 22.09.2011 року? Якщо так, то у чому вони виявляються, який їх ступінь і форма відставання?

6. Чи були у ОСОБА_3 станом на 22.09.2011 року ознаки не пов`язаного з душевним захворюванням розумового відставання і у чому вони виявляються, якими є ступінь і форма відставання?

7. Чи здатна була ОСОБА_3 , враховуючи рівень і особливості її розумового розвитку правильно розуміти значення своїх конкретних дій по наданню складанню заповіту на ОСОБА_1 22.09.2011 року , керувати ними і розуміти їх наслідки?

Проведення експертизи було доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (м. Київ, вул. Кирилівська,103-а), та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2018 року провадження у цивільній справі поновлено та призначено справу до розгляду, оскільки відпали обставини, що викликали зупинення провадження у даній цивільній справі.

Проведеною відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 07.04.2017 року судовою експертизою було встановлено наступне:

1. на момент укладення та посвідчення заповіту - 22.09.2011 року , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляла ознаки: Органічно маячного (шизофреноподібного) розладу інтелектуально-мнестичним зниженням (згідно з МКХ-10:F 06.2);

2. на момент укладення та посвідчення заповіту - 22.09.2011 року , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляла ознаки: Органічно маячного (шизофреноподібного) розладу інтелектуально-мнестичним зниженням (згідно з МКХ-10:F 06.2) і за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними;

3. на момент укладення та посвідчення заповіту - 22.09.2011 року , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними;

4. стан, діагностований в ТМО «Психіатрія» м. Києва громадянці ОСОБА_3 в період з 17.05.2011 року по 13.07.2011 року, а саме: органічний маячний розлад з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням - відноситься до хронічного психічного захворювання.

До такого висновку експерти прийшли на підставі аналізу та дослідження матеріалів цивільної справи № 752/5238/16-ц та медичної документації щодо заповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На думку суду, даний висновок судово-психіатричного експерта № 150 від 03.03.2018 року Київського міського центру судово-психіатричної експертизи є належним доказом у справі, яким встановлено наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Проти проведення посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи саме даною експертною установою відповідач у справі не заперечувала як і не заперечувала проти поставлених питань, які потребували вирішення експертами.

Після відновлення провадження у справі після отримання експертного висновку відповідачем було заявлено клопотання про призначення повторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи.

Разом з тим, згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею ст. 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 113 ЦПК України судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам), якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

За змістом даної норми повторна експертиза може бути призначена виключно за наявності однієї із наступних обставин:

1) висновок експерта буде визнано необґрунтованим; 2) висновок експерта буде визнано таким, що суперечить іншим матеріалам справи; 3) висновок експерта викликає сумніви в його правильності або їх сукупності.

Як роз`яснено у п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Відповідно до п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово - експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Перелік установ, в яких проводяться судово-психіатричні експертизи, був затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.06.2017 року № 722 «Про організацію служби судово-психіатричної експертизи».

Так, до Переліку установ, в яких проводилися судово-психіатричні експертизи, входив Київський міський центр судово-психіатричної експертизи (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 103-а).

Так як правильність висновку судово-психіатричної експертизи № 150 від 03.03.2018 року Київського міського центру судово-психіатричної експертизи у встановленому законом порядку відповідачем не спростована, як і не доведена його необґрунтованість, то призначення повторної експертизи лише з підстав наявного сумніву відповідача у його правильності не можна визнати законним і обґрунтованим. До того ж, як вбачається з заявленого відповідачем клопотання, на вирішення експертів останньою пропонуються питання, які не досліджувалися при проведенні первинної експертизи.

Також, відповідачем не вказано про визнання висновку судово-психіатричної експертизи № 150 від 03.03.2018 року таким, що суперечить іншим матеріалам справи та яким саме, як і не доведено в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України сумнівів у його правильності.

До того ж, відповідач, заперечуючи проти висновку судово-психіатричної експертизи № 150 від 03.03.2018 року, вважаючи його неповним, необґрунтованим і таким, що потребує повторного дослідження, на обґрунтування своєї позиції клопотань про виклик експертів для надання пояснень з метою з`ясування обставин, встановлених експертизою, не заявляла, а при вирішенні вказаного клопотання за ініціативою представника позивача, представник відповідача заперечував.

За таких обставин, суд надходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котенко Ірина Миколаївна про визнання заповіту недійним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 113 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котенко Ірина Миколаївна про визнання заповіту недійним - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко