РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/22/20

24 червня 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/22/20 за позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 11.11.2014 року у справі № 5642277/14-ц з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач вийшла заміж, позивач одружився, у нього ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка, на яку останній сплачує аліменти згідно судового наказу Малиновського районного суду м.Одеси від 25.09.2019 року у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Позивач навчається у Військовій академії сухопутних військ, майна не має і його сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі. Також, звертає увагу, що син від першого шлюбу користується усіма його пільгами як учасника бойових дій. Оскільки змінився його сімейний і матеріальний стан, на думку позивача, наявні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини від першого шлюбу. Таким чином, просить змінити розмір аліментів, зменшити їх та визначити у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явився. Про дату і час судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Пояснив, що з позивача стягуються аліменти у більшому розмірі ніж 1/4 частина, оскільки додаткового погашається заборгованість по їх сплаті, і позивачу не залишається засобів для існування та утримання сім`ї, дитини, оплати орендованого житла.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що позивач лише у 2019 році почав сплачувати аліменти регулярно, до того часу практично не сплачував, у зв`язку з чим утворилась значна заборгованість. Надала суду розрахунок заборгованості по сплаті аліментів. Також зауважила, що дитина хворіє, перебуває на обліку у лікаря-офтальмолога.

Представник відповідача також зазначив, що позивачем не надано доказів на існування передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2014 року у справі №564/2277/14-ц вирішено стягувати із ОСОБА_4 починаючи з 02 жовтня 2014 року на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 24.11.2014.

На підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2014 року у справі №564/2277/14-ц Костопільським районним судом Рівненської області 25.11.2014 видано виконавчий лист.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 11.07.2017 року у справі №564/1105/17 розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Рішення суду набрало законної сили 27.07.2017 року.

04 січня 2019 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_9 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 25.04.2019 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

25 вересня 2019 року Малиновським районним судом міста Одеси видано судовий наказ у справі №521/14620/19 про стягнення із ОСОБА_4 (так у судовому наказі) на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме з 04.09.2019 року і до досягнення донькою повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З довідки Військової академії м.Одеса від 16.02.2019 року №1/55/317 вбачається, що ОСОБА_4 з 11.08.2017 року навчається на другому курсі денної форми навчання Військової академії м.Одеса і з 28.08.2017 року знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами, як: грошове, продовольче, речове, медичне, квартирно-експлуатаційне та оплата транспортних послуг. Термін навчання чотири роки по 2021 рік.

Зі звітів про здійснені відрахування та виплати, наданих Військовою академією м.Одеси щодо ОСОБА_4 вбачається, що за постановою від 07.02.2019 року ВП№46384603 виданою за виконавчим документом виконавчим листом від 11.11.2014 №564/2277/14-ц виданим Костопільським районним судом, за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 проведено утримання аліментів із ОСОБА_4 у розмірі 43780,74 грн, а саме: квітень 2562,78 грн., травень 5125,56 грн., червень 5125,56 грн., липень 5161,14 грн., серпень 5161,14 грн., вересень 5161,14 грн., жовтень 5161,14 грн., листопад 5161,14 грн., грудень 5161,14 грн. За період з 01.01.2020 по 30.06.2020 проведено утримання аліментів із ОСОБА_4 у розмірі 31658,06 грн., а саме: січень 5165,96 грн., лютий 5298,42 грн., березень 5298,42 грн., квітень 5298,42 грн., травень 5298,42 грн., червень 5298,42 грн. Стягнення проводиться у розмірі 50% від доходу. Розмір боргу становить 13754,43 грн.

Факт наявності заборгованості зі сплати аліментів та факт відрахувань, крім аліментів, із доходів ОСОБА_4 на погашення заборгованості сторони не заперечували.

Розмір відрахувань також підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП №46384603, виданим Рівненським районним відділом Державної виконавчої служби від 10.02.2020 року №16844.

Також представником позивача надано копію договора оренди квартири (кімнати) від 01.08.2019 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 винаймає кімнату у квартирі АДРЕСА_3 . Розмір орендної плати еквівалент 100 доларів США в місяць.

Позивач має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 28.02.2017 року.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як на підставу зменшення розміру аліментів позивач покликається на те, що у останнього змінився матеріальний та сімейний стан.

Разом з тим, суд враховує, що при наявній зміні сімейного стану позивача, останній не надав суду належних доказів погіршення свого матеріального становища.

Зокрема, з довідки Військової академії м.Одеса від 16.02.2019 року №1/55/317 вбачається, що ОСОБА_4 , як курсант, знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами, як: грошове, продовольче, речове, медичне, квартирно-експлуатаційне та оплата транспортних послуг.

Крім того, зі звітів про здійснені відрахування та виплати, наданих Військовою академією м.Одеси щодо ОСОБА_4 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що з квітня 2019 року позивач отримує дохід у розмірі понад 10000 грн. і після утримання аліментів та заборгованості зі сплати аліментів в середньому розмірі 5000 грн., у розпорядженні останнього залишається понад 5000 грн., що в двічі більше за прожитковий мінімум на працездатну особу, який становить 2102 грн.

Суд також враховує, що розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на червень 2020 року становить лише 13754,43 грн., яка з урахуванням щомісячного утримання на погашення заборгованості в середньому у розмірі 2500 грн. буде погашена за шість місяців і позивачу залишатиметься у розпорядженні понад 7000 грн.

Розрахунок розміру заборгованості позивачем не оскаржувався.

З наявних у справі розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів та звітів про здійснені відрахування та виплати вбачається, що ОСОБА_4 отримує щомісячний дохід, який з 2019 року становить в середньому 10200 грн., а відтак матеріальний стан позивача покращився.

Крім того, надана представником позивача копія договору найму квартири (кімнати) свідчить про те, що позивач, будучи на повному квартирно-експлуатаційному забезпеченні як курсант, самостійно вирішив винаймати житло з метою покращення своїх житлових умов та оплачувати його, тобто свідомо, поряд із утриманням 50% його заробітку, розраховував нести додаткові витрати на оренду житла, а отже має змогу їх нести.

Суд також враховує, що стягнення з позивача аліментів проводиться лише за виконавчим листом №564/2277/14-ц виданим Костопільським районним судом Рівненської області, що також підтверджується звітами про здійснені відрахування та виплати, наданими Військовою академією м.Одеси щодо ОСОБА_4 .

Доказів звернення до виконання судового наказу від 25 вересня 2019 року виданого Малиновським районним судом міста Одеси у справі №521/14620/19 позивачем не надано.

Більше того, позивач, як особа, що має статус учасника бойових дій, має пільги, зокрема передбачені п.4-7 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме: 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв.метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв.метра на сім`ю); 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання ; 75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення; безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Згідно ч.ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позивачем не доведено наявність у останнього скрутного матеріального становища, а сам по собі факт зміни сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду.

Доказів погіршення або поліпшення здоров`я сторін позивачем також не надано.

При цьому суд враховує, що з позивача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), що в середньому складає 2500 грн, що є співрозмірним із мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, який передбачено ст.182 Сімейного кодексу України.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що позов ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачено, у позові вказано, що останній від сплати судового збору звільнений на підставі п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір», надано копію посвідчення учасника бойових дій.

Разом з тим, відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Відтак, вирішення питання щодо сплати судового збору особою, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 9901/70/20 (провадження № 11-128заі20).

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, тобто спір виник щодо аліментних зобов`язань останнього, які не стосуються його прав як учасника бойових дій.

Відтак, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зміну розміру аліментів залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в дохід держави 840,80 грн судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 25.06.2020.

СуддяВ. В. Левчук