ЄУН № 336/2293/19
пр. № 2/336/253/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі представника позивача адвоката щасливого О.Р., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Грибанова Ольга Віталіївна, про визнання договору довічного утримання удаваним, визнання укладеним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , вказавши, що 19.11.2011 року між сторонами був укладений договір довічного утримання, за яким ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_2 отримує у власність готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 б загальною площею 993,6 кв.м. Натомість при укладенні договору на меті у сторін було фактично передання відповідачем позивачеві права власності на готельний комплекс без отримання як такового утримання з боку позивача. По суті вимог позивач просила визнати договір довічного утримання, укладений 19.11.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 удаваним правочином. Визнати, що 19.12.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування готельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 27.05.2019 року позовну заяву залишено без руху.

04.06.2019 року представником позивача недоліки, про які йшлось в ухвалі, усунуті.

Ухвалою суду від 02.07.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.08.2019 року було відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 22.08.2019 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Інші заяви чи клопотання учасниками справи не подавались, а судом не вирішувались.

В судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, вказуючи, що укладаючи договір довічного утримання, сторони фактично мали на меті безоплатне передання ОСОБА_4 права власності на об`єкт нерухомості ОСОБА_2 , тобто дарування майна, при цьому фактично будь-якого забезпечення ОСОБА_2 ОСОБА_4 не надавала, тож договір довічного утримання є удаваним, а фактично між сторонами був укладений договір дарування майна.

Відповідач в судовому засіданні вказала, що мала на меті подарувати своїй онуці готельний комплекс, оскільки онука ОСОБА_2 проживає у м. Києві, має трьох дітей та не має можливості утримувати відповідача, будь-якого утримання ОСОБА_1 від позивача і не отримувала, адже має достатнє матеріальне забезпечення.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Грибанова О.В. в судове засідання не з?явилась, спрямувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Судом досліджувались письмові докази, надані позивачем.

Відповідно до копії договору довічного утримання від 19.12.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір, за яким ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_5 набула у власність готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 зобов?язалась утримувати (доглядати) ОСОБА_6 , надаючи побутові послуги вартістю 100 гривень та забезпечувати лікувальними засобами на суму 100 гривень на місяць.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З пояснень представника позивача та відповідача в судовому засіданні вбачається, що фактично між сторонами відсутній спір про право, адже як предстанвик позивача, так і відповідач вказували, що за укладеним договором фактично утримання ОСОБА_2 не надавалось, а метою укладення договору було передання права власності на об`єкт нерухомості.

Факт відсутності між сторонами спору підтверджується і поданням відповідачем заяв про визнання позову, які не було прийняте судом.

За відсутності порушених прав ОСОБА_2 відсутні і підстави для захисту цих прав в судовому порядку, адже ніщо не заважає сторонам розірвати договір довічного утримання та укласти новий договір дарування, про наявність перешкод для вчинення цього сторони не вказували.

Крім того, з копії паспорту позивача вбачається, що ОСОБА_2 у 2007 році уклала шлюб, тож майно, яке набуте після укладення шлюбу у відповідності до вимог ст. 60 СК України вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Виключення складає майно, яке за визначенням ст. 57 СК України є особистою приватною власністю одного з подружжя, зокрема, до особистої приватної власністю дружини, чоловіка віднесено майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Виходячи з цього, з визнанням договору довічного утримання удаваним, та визнання, що між сторонами був укладений договір дарування, штучно змінюється і правовий статус придбаного майна, а саме воно замість спільного сумісного майна подружжя стає особистою приватною власністю ОСОБА_2 , що очевидно може порушити права чоловіка позивача, який не зазначений позивачем учасником справи з будь-яким процесуальним статусом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Грибанова Ольга Віталіївна, про визнання договору довічного утримання удаваним, визнання укладеним договору дарування залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована проживаючою у АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована проживаючою у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору:

приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Грибанова Ольга Віталіївна, АДРЕСА_3 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.І. Дацюк

Повне рішення суду буде виготовлено 30 червня 2020 року