Дата документу 01.07.2020 Справа № 334/419/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 334/419/16 Головуючий у 1 інстанції Турбіна Т.Ф.
Провадження №22ц/807/1765/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат та 3% річних,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», третя особа: ПАТ «ВТБ Банк», про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат та 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнень, зазначав, що 16 лютого 2015 року між ним та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» був укладений договір добровільного страхування заставленого комерційного майна №570125921.15, відповідно до якого Страховик взяв на себе зобов`язання при настанні страхового випадку відшкодувати Страхувальнику нанесену матеріальну шкоду відповідально до умов цього договору та в межах страхової суми, а Страхувальник зобов`язався сплачувати страхову премію у визначеному розмірі та в узгоджені сторонами строки.

Відповідно до п. 1.2. договору страхування ПАТ «ВТБ Банк» є Вигодонабувачем за цим договором в межах суми заборгованості Страхувальника перед ним за кредитним договором Ж24.02/08-СК від 10 квітня 2008 року.

31 травня 2015 року належне ОСОБА_1 на праві власності нежиле приміщення в підвалі житлового будинку по АДРЕСА_1 було затоплено водою з причини пориву на трубопроводі холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується Актами обстеження стану вказаного нежитлового приміщення від 04.06.2015 року та від 10.06.2015 року. Відповідно до пунктів 6.12.6. і 6.15. вказаного договору затоплення, яке сталося 31 травня 2015 року є страховим випадком.

Згідно зі звітом по визначенню розмірів збитків, що виникли внаслідок затоплення нежитлового приміщення підвалу АДРЕСА_3 , складеним 17 липня 2015 року ПП «Дніпротех і Ко», розмір прямих збитків, завданих позивачу затопленням вказаного приміщення склав 33591,60 грн. За проведення оцінки позивач сплатив ПП «Дніпротех і Ко» 500 грн., що підтверджується квитанцією № П106/3728048/1 від 30.11.2015 року.

Відповідно до п. 8.1. договору страхування франшиза складає 9060,56 грн.

ОСОБА_1 зазначав, що 31.05.2015 року, 04.06.2015 року, 07.08.2015 року він звертався до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з заявами про виплату страхового відшкодування, яке за вирахуванням франшизи складає 25031,04 грн., проте 01.09.2015 року відповідач на заяву від 07.08.2015 року листом вих. № 3608 повідомив, що надана експертна оцінка ПП «Дніпротех і Ко» є невірною, а також вказав, що для отримання страхового відшкодування позивач повинен письмово звернутися до них з заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим, останній 01.12.2015 року знову звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 16.5. договору страхування строк прийняття рішення відносно виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування складає 10 робочих днів. Відповідно до пунктів 16.7. і 16.8. договору страхування рішення щодо виплати страхового відшкодування (страховий акт) або відмови в його виплаті приймається протягом 10 робочих днів з моменту отримання всіх необхідних документів. Відповідно до пункту 16.9. договору страхування страхове відшкодування здійснюється Страховиком протягом 20 робочих днів з моменту прийняття страхового акту.

Таким чином, відповідач до 21.09.2015 року включно зобов`язаний був сплатити страхове відшкодування по страховому випадку, який мав місце 31.05.2015 року. Однак, не зважаючи на викладене, до дня звернення з вказаним позовом до суду позивач не отримав від відповідача страхового відшкодування.

Під час розгляду справи, ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій зазначив, що 15 січня 2016 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» сплатило на його рахунок 4366,88 грн. страхового відшкодування. Втім, з урахуванням того, що зобов`язання Страховиком перед ним в повному обсязі не виконані, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на його користь 20664,16 грн. страхового відшкодування, 5070,41 грн. пені, 453,76 грн. інфляційних витрат і 340,20 грн. 3 % річних, а всього 26528,53 грн. Просив також стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи в суді, а саме: 500 грн. витрат за проведення оцінки ПП «Дніпротех і Ко», 551,21 грн. судового збору, сплаченого при зверненні з вказаним позовом до суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за Договором добровільного страхування № 570125921.15 від 16.02.2015 року у розмірі 20664,16 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання у сумі 5070,41 грн., інфляційні втрати у сумі 453,76 грн., 3% річних у сумі 340,20 грн., а всього: 26528,53 грн. Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 , судові витрати у розмірі 6042,41 грн. які складаються з судового збору у сумі 551,21 грн. та витрат за проведення судової експертизи у сумі 5491,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 20664,16 грн. страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог позивача, зокрема обов`язку виплати страхового відшкодування ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Висновок експерта, складений на виконання ухвали суду першої інстанції, суд вважав належним та допустимим доказом дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок затоплення нежитлового приміщення. Визначена вартість матеріальної шкоди, згідно висновку, з вирахуванням франшизи дорівнює 29977,01 грн. Суд першої інстанції виходив з обов`язку ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснити страхову виплату до 28 вересня 2015 року включно, з урахуванням чого також дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних. Враховуючи, що заявлений ОСОБА_1 розмір позовних вимог не перевищував їх належного встановленого судом розміру, суд дійшов висновку про можливість їх задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, подало апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір страхування укладено на користь третьої особи ПАТ «ВТБ Банк», якому належить виключне право на отримання страхового відшкодування, та який не відмовлявся від свого права на отримання страхового відшкодування, а можливість виплат на користь страхувальника не погоджувалась сторонами. Таким чином, суд повинен був прийти до висновку про неналежність позивача у справі та відмовити у задоволені позову. Також, на думку скаржника, суд не повинен був приймати до уваги висновок судової експертизи, оскільки останній проведено з порушеннями положень Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 року № 1440. Судом першої інстанції також було помилково встановлено, що відповідачем порушено строк виплати страхового відшкодування.

Посилаючись на наведене, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» просять скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими, оскільки п. 16.11 Договору передбачено, що страхове відшкодування, що має бути сплачено за договором, сплачується Вигодонабувачеві в рахунок погашення наявної на момент настання страхового випадку заборгованості. Проте, на момент настання страхового випадку ОСОБА_1 не мав заборгованості за Кредитним договором перед ПАТ «ВТБ Банк», а отже мав право на отримання страхового відшкодування, та є належним позивачем у справі. Щодо висновку експерта Андрущенко Є.В. зазначає, що відповідачем не заявлялось клопотань про проведення додаткової або повторної експертизи, а отже не надано доказів невідповідності цього висновку. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведених вимог при ухваленні рішення, суд першої інстанції дотримався.

Так, встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та визнається учасниками справи наступні обставини.

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.05.2006 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Носенко Л.В. (реєстровий номер № 347), ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежиле приміщення АДРЕСА_4 149,4 АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 26-31).

10 квітня 2008 року ОСОБА_1 та ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», уклали Кредитний договір № 24.02/08-СК, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 500000 грн. зі сплатою 17,5 % річних за користування кредитом та строком користування до 10.04.2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору між ОСОБА_1 та ВАТ «ВТБ Банк» укладено Договір застави/іпотеки № 24.02/08-ДИ-01 (т. 1 а.с. 20-25).

16 лютого 2015 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування заставленого комерційного майна № 570125921.15, відповідно до якого Страховик взяв на себе зобов`язання при настанні страхового випадку відшкодувати Страхувальнику нанесену матеріальну шкоду відповідально до умов цього договору та в межах страхової суми, а Страхувальник зобов`язався сплачувати страхову премію у визначеному розмірі 1449,69 грн. та в узгоджені сторонами строки до 15.02.2016 року (т. 1 а.с. 6-19).

Відповідно до п. 1.2. Договору страхування ПАТ «ВТБ Банк» є Вигодонабувачем за цим договором в межах суми заборгованості Страхувальника перед ним за кредитним договором №24.02/08-СК від 10.04.2008 року.

Відповідно до п. 3.1, п.3.1.1 Договору страхування предметом цього договору є майнові інтереси Страхувальника/Власника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням нежилим приміщенням АДРЕСА_6 , оціночною вартістю 906056 грн.

Відповідно до п. 8.1 Договору страхування франшиза за Будівлями/спорудами/приміщенням (конструктивні елементи включаючи ремонт) 9060,56 грн. або 1% від страхової суми, зазначеної в п. 5.1.2 Договору (906056 грн.).

Відповідно до п.14.1.1 Договору страхування, при настанні страхового випадку або події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник зобов`язаний негайно, як тільки про це стане відомо, але не пізніше 2-х календарних дні з моменту, коли він дізнався або повинен був дізнатися про настання страхового випадку сповістити про це Страховика та Вигодонабувача або їх представників та письмово оформити та направити Страховику повідомлення про страховий випадок не пізніше ніж 3 робочі дні з моменту, коли він дізнався або повинен був дізнатися про настання страхового випадку.

Згідно п.16.1. Договору страхування, виплата страхового відшкодування здійснюється Страховиком на підставі письмової заяви Страхувальника із зазначенням дати та місця страхового випадку, причини його настання, детальним описом обставин настання страхового випадку, розміру шкоди та страхового акту. Згідно п.16.2.1 та п. 16.3.8.1 Договору страхування, при настанні Страхового випадку за ризиком «Пошкодження водою (з водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем, систем пожежогасіння, трубопроводів, резервуарів, пошкодження внаслідок проникнення води з сусідніх приміщень)», зазначеними в п. 6.15. цього Договору для отримання страхового відшкодування Страхувальником має бути поданий Акт спеціалізованих служб, що відповідають за обслуговування та/або здійснюють нагляд за використанням водопровідних та аналогічних систем, про причини виходу з ладу таких систем з визначенням винної сторони.

31 травня 2015 року належне ОСОБА_1 на праві власності нежиле приміщення в підвалі житлового будинку по АДРЕСА_1 було затоплено водою з причини пориву на трубопроводі холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується Актами обстеження стану вказаного нежитлового приміщення від 04.06.2015 року та від 10.06.2015 року (т. 1 а.с. 32, 33).

ПАТ «ВТБ Банк», як вигодонабувач, у передбачений договором строк не звертався за страховою виплатою.

Повідомлення ОСОБА_1 про страховий випадок ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було отримано 02.06.2015 року.

05 червня 2015 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулося до судового експерта Булейка О.А. з заявою про надання оцінки ринкової вартості та встановлення вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику об`єкта майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно експертного Звіту від 25.06.2015 року, вартість матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 в результаті затоплення вищевказаного об`єкта нерухомості станом на 25.06.2015 року складає 13427,44 грн. (т. 1 а.с. 141-161).

07 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з заявою про розгляд висновків незалежної експертної оцінки ПП «Дніпротех і Ко» від 17.07.2015 року (т. 1 а.с. 92).

На вищевказану заяву ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» Листом № 3608 від 01 вересня 2015 року повідомило, що надана останнім експертна оцінка є невірною, оскільки проведений розрахунок обсягу робіт і матеріалів, необхідних для усунення шкоди, не відповідає обсягу пошкоджень, зафіксованих в актах огляду від 04.06.2015 і 05.06.2015, також наданий звіт не містить в складі кошторисів вартості матеріальних ресурсів, що підлягають заміні. Також вказано, що для отримання страхового відшкодування позивач повинен письмово звернутися до них із заявою про виплату страхового відшкодування (т. 1 а.с. 93-94).

01 грудня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 33591,60 грн. на підставі звіту ПП «Дніпротех і Ко» від 17.07.2015 року, а також 500,00 грн. витрат на проведення експертної оцінки (т. 1 а.с. 95-96).

Вказана заява 11.12.2015 року була отримана представником ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.33, а 15.12.2015 року - за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний/вул. Б. Хмельницького, 21/24 офіс 28,29 (т. 1 а.с. 97, 99).

Зі Страхового Акту №1 про врегулювання страхового випадку від 25 грудня 2015 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» сума збитку по Договору №570125921.15 від 16.02.2015 року складає 13427,44 грн. Сума страхового відшкодування дорівнює сумі збитку з вирахуванням встановленої договором франшизи в розмірі 9060,65 грн. і складає 4366,88 грн. (т. 1 а.с. 140).

15 січня 2016 року зазначену суму страхового відшкодування у розмірі 4366,88 грн. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» перерахувало на особовий рахунок ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 113).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року по справі призначено судово-товарознавчу експертизу, на розгляд експертів поставлено питання: який розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 як власнику нежитлового приміщення підвалу АДРЕСА_3 , внаслідок залиття цього майна? (т. 2 а.с. 8).

Згідно висновку експерта № 1104-18 від 28 січня 2019 року вартість матеріальної шкоди завданої власнику приміщення АДРЕСА_7 у зв`язку з залиттям, що сталося 31 травня 2015 року складає 39037,57 грн. (т. 2 а.с. 35-40).

З листа ПАТ «ВТБ Банк» від 12 жовтня 2017 року щодо припинення обтяжень, вбачається, що ПАТ «ВТБ Банк» у зв`язку з повним виконання зобов`язань ФОП ОСОБА_1 перед Банком за Кредитним договором №24.02/08-СК від 10 квітня 2008 року, а також припиненням дії Іпотечного договору №24.02/08-ДИ-01, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О.В. 10 квітня 2008 року (реєстровий Номер № 805), укладеного між Банком та Позичальником, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, надав згоду на реєстрацію припинення обтяжень іпотекою та зняття заборони в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: нежилого приміщення АДРЕСА_6 , накладених на підставі Іпотечного договору щодо нерухомого майна, що є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору (т. 2 а.с. 89).

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про страхування» страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відповідно до статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

За змістом наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснення страхової виплати на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов`язків останнього.

У разі, якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред`явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред`явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах.

Також, у постанові Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 13 листопада 2018 року у справі № 910/18954/17 та постанові Верховного Суду України № 6-2112цс16 від 14 червня 2017 року зроблено висновок, що якщо вигодонабувач відмовився від права, наданого йому на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, тоді вигодонабувач буде третьою стороною у справі, якщо ж ні належним позивачем має бути вигодонабувач.

Таким чином, враховуючи, що вигодонабувач (банк) не заявляв вимог про отримання ним самим суми страхового відшкодування, з відповідним позовом не звертався, а також факт повного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором перед ПАТ «ВТБ Банк», суд першої інстанції ухвалюючи рішення відповідно до положень статей 636, 985 ЦК України, правильно виходив з того, що умовами договору страхування сторони узгодили обов`язок страховика при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу (банку), а тому дійшов правильного висновку про наявність у страхувальника права на вимогу про стягнення суми страхового відшкодування на свою користь.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 222/1/16-ц (провадження № 61-10314св18).

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неналежного позивача не заслуговують на увагу.

Крім цього, зазначені доводи суперечать фактичній позиції ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», оскільки встановлено, що суму, належну на їх думку страхової виплати, у розмірі 4366,88 грн. відповідачем сплачено саме на рахунок ОСОБА_1 .

Твердження скаржника щодо неможливості прийняття судом висновку експертизи, проведеної в рамках цієї справи на підставі ухвали суду, також відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Так, у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року справа № 754/6442/16-ц (провадження № 61-22663св18) зазначено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз`яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

Крім цього, ч.ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України встановлено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Проте, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» не скористалось своїм правом та не запропонувало суду при вирішенні питання про призначення експертизи, коректні, на їх думку, питання. Скаржником також не заявлялось клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегією суддів також враховується, що розмір страхової виплати, яка була стягнута судом першої інстанції, ОСОБА_1 заявляв на підставі звіту ПП «Дніпротех і Ко», при складанні якого, оцінщиком використовувались положення Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 року № 1440.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частинами першої та другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 19.2. Договору страхування передбачено, що Страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату прострочення, від простроченої до сплати відповідної суми за кожен день прострочення.

У пункті 16.1 Договору страхування сторони узгодили, що виплата страхового відшкодування здійснюється Страховиком на підставі письмової заяви Страхувальника із зазначенням жати та місця страхового випадку, причини його настання, детальним описом обставин настання страхового випадку, розмір шкоди, та страхового акту.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 із відповідною заявою та документами звернувся 02 червня 20115 року, що також визнається відповідачем у поясненнях.

З огляду на вищезазначені положення, обґрунтованим також є висновок суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» пені за прострочення виконання зобов`язання, інфляційних втрат та 3% річних.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки фактично зводяться до незгоди з рішенням суду.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги, яка фактично зводиться до незгоди з рішенням суду, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 липня 2020року.

Головуючий:

Судді: