Справа № 462/2840/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Сех Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка 21 травня 2020 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2007 року і від спільного подружнього життя мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалось, так як між ними не має взаєморозуміння, відповідач у 2016 році виїхав на роботу за кордон і з того часу жодного разу в Україну не повертався. На протязі 2016-2017 років вони з відповідачем ще підтримували спілкування в телефонному режимі, а останні два роки взагалі не спілкувалися. Близько двох місяців назад відповідач повідомив їй, що у нього є нова сім`я і повертатися в Україну до неї з дітьми він не бажає. Таким чином, вже більше чотирьох років вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, чому їх сім`я розпалася остаточно. За наведеного просить позов задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з`явився, проте подала до суду заяву, в якій позов підтримує і просить такий задовольнити, а також розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 26 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2007 року і від спільного подружнього життя мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, з 2016 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та що збереження шлюбу суперечить інтересам, як позивачки, так і відповідача.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України, керуючись ст.ст. 109-112 СК України, суд

У х в а л и в:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , укладений 15 липня 2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1630.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: