Номер провадження 2/754/3560/20
15 червня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Лісовської О.В.
за участю секретаря - Грей О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У квартирі також зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком. Але з січня 2017 року відповідач у квартирі не проживає, добровільно виїхав з квартири, забрав всі свої особисті речі, з того часу квартирою не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не сплачує. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.
Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_1 .
Власником вказаної квартири є позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18.05.1999 року.
Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 1992 року по 2020 рік, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу.
На даний час у квартирі зареєстровано 2 особи - позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними довідками.
Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік.
Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім?ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з?ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім?ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що з січня 2017 року відповідач ОСОБА_2 добровільно залишив квартиру АДРЕСА_1 і на даний час в квартирі не проживає.
Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
-свідоцтвом про право власності від 10.10.1999 року;
-листом Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 22.11.2019 року про те, що відповідач із будь-якими заявами до поліції не звертався;
-листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» від 18.11.2019 року про те, що до лікувального закладу за місцем реєстрації відповідач не звертався;
-листом ЖБК «Зварювальник-2» від 11.12.2019 року про те, що ОСОБА_2 протягом 2018-2019 років із заявами про неможливість проживання у спірній квартирі не звертався;
-заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.02.2020 року про розірвання шлюбу.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_2 з січня 2017 року у спірній квартирі не проживає, до квартири не з`являється, ніяких скандалів з приводу неможливості попасти до квартири вони не чули.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він не цікавиться.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки дані вимоги є підставними та обґрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, Конституцією України, ст. 405 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 30 червня 2020 року.

Суддя О.В.Лісовська