Справа № 530/1603/19
Номер провадження 2/530/147/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., секретаря Стрілець Л.Г., представника позивача адвоката Омельченко М.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 , адреса проживання: с.Чернещина, Диканського району, Полтавської області до Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, юридична адреса: Полтавська область, Зіньківський район, с.Човно-Федорівка про визнаначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнаначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але написала заяву про підтримання своїх позовних вимог. Представник позивача, ОСОБА_2 , в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач, Човно-Федорівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області направила до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без їх участі.

Зачитавши заяву позивача, яка підтримала позовні вимоги, заслухавши представника позивача, який підтримав позовні вимоги, зачитавши заяву відповідача, який не заперечував проти позовних вимог та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процеусального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна зі сторін визнала пред"явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї строни ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процессу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов`язки, неслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процессу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі докозам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... .

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину, яка незалежно від часу прийняття належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст.10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В судовому засіданні було встановлено, що у червні 2019 року службова особа Орданівської сільської ради Диканського району Полтавської області повідомила позивачу ОСОБА_1 , що її розшукує Човно-Федорівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області. Зателефонувавши до сільської ради ОСОБА_1 дізналася, що на території Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області мається земельна ділянка площею 6,92 га, яка згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 597365, виданого Човно-Федорівською сільськоою радою народних депутатів 15 лютого 2003 року належала ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

С ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батько ОСОБА_6 є сином ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свою чергу дід позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_7 є рідним братом спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області.

Щоб підтвердити це документально, 10 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до Зіньківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Листом від 10.07.2019 року № 16/16.6-03-24 Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області повідомив позивачку, зокрема, про відсутність актового запису про народження на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку с. Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області та про наявність актового запису про смерть №5 10 від 01.06.2007 року по Човно-Федорівській сільській раді Зіньківського району Полтавської області на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла у селі Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області 31.05.2007.

Для вирішення даного питання ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду.

Таким чином, у позивача ОСОБА_1 не має можливості документально підтвердити факт родинних відносин з її двоюрідною бабою ОСОБА_3 , а тому у серпні 2019 року вона звернулася до Диканського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту родинних відносин і цей факт був встановлений рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2019 року у справі № 529/881/19.

Вищевикладені обставини, встановлені рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2019 року у справі № 529/881/19, що набрало законної сили 22 листопада 2019 року, відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з довідкою виконкому Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 07.08.2019 року № 163, ОСОБА_3 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Пережавшого її чоловіка немає.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У спадкодавця ОСОБА_3 відсутні спадкоємці за заповітом і спадкоємці першої-четвертої черги спадкування за законом.

Відповідно до частини 1 статті 1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Саме спадкоємцем за законом п`ятої черги спадкування за законом спадщини спадкодавця ОСОБА_3 є ОСОБА_1 ..

До шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини спадкоємець за законом спадкодавця ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини спадкодавця не зверталася, так як на той час вона майже нічого не знала про свою двоюрідну бабу ОСОБА_3 .. Як зазначено вище, дід позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_7 помер у 1969 році, її батько ОСОБА_6 помер у 1996 році. З того часу родинні зв`язки між позивачем ОСОБА_1 і спадкодавцем ОСОБА_3 , яка до того ж проживала у іншому районі, були втрачені. А тому про час і місце відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_3 спадкоємець за законом ОСОБА_1 дізналася тільки у червні 2019 року за вищевказаних обставин. Це підтверджується тим, що усі документи, які стосуються родинних відносин спадкоємця ОСОБА_1 і спадкодавця ОСОБА_3 , а також спадкового майна, яке залишилося після смерті останньої, отримані і відновлені в червні-липні 2019 року, після вищевикладених подій. А факт родинних відносин спадкодавця ОСОБА_3 зі спадкоємцем ОСОБА_1 встановлений судовим рішенням від 22 жовтня 2019 року.

Спадкоємець ОСОБА_1 також не подавала нотаріусу заяву про відмову від спадщини спадкодавця ОСОБА_3 ..

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Москівця С.В. із заявою про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_3 .. На її звернення приватний нотаріус Москівець С.В. надав інформаційну довідку від 28.11.2019 року №5552/01-16, в якій, зокрема, зазначив:

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 58518431 від 28 листопада 2019 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкова справа не заведена..

Відповідно до п. 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження.

Відповідно до п. 3.15. глави 10 розділу II Порядку, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. А відповідно до статті 1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно пункту 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» поважною причиною пропуску вищезазначеного строку для подання заяви про прийняття спадщини судом може бути визнано, зокрема, своєчасне направлення заяви до нотаріуса, яка під час пересилання була втрачена.

Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, з врахуванням визнання відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, є підстави для задоволення позову.

Суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК України, 1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268, 354 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір",суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: с.Чернещина, Диканського району, Полтавської області до Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, юридична адреса: Полтавська область, Зіньківський район, с.Човно-Федорівка про визнаначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкодавця, ОСОБА_3 , терміном у 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду чинності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р.Должко