печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

за участі позивача ОСОБА_1 та його представників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву про відвід головуючого судді від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Президента України ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 02 червня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному порядку /а. с. 20-21/.

У судовому засіданні 23 червня 2020 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про відвід головуючого судді у справі, в обґрунтування якої вказано, що суд в особі головуючої судді, після відкриття провадження у справі, не направив позовну заяву відповідачу та не вжив заходів для належного повідомлення та виклику на судове засідання. На думку заявника, бездіяльність головуючого судді, яка полягає у неповідомленні відповідача про судове засідання та не направлення йому позовної заяви, може свідчити про суб`єктивне ставлення судді до даного позову або може вказувати на інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості головуючого судді.

У відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Позивач та його представники у судовому засіданні підтримали заяву про відвід головуючого з підстав, наведених у ній.

Відповідач, його представник у судове засідання не з`явилися, у суду відсутні відомості про їх належне повідомлення.

Суд, заслухавши думку сторони заявника, вивчивши заяву та матеріали справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи, як передбачено частиною другою статті 39 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у рішеннях зазначає, що найголовнішою є існування довіри, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Так, державне фінансування відправлення судом поштової кореспонденції припинено, що пов`язано з дефіцитом поточних видатків на забезпечення здійснення судочинства, згідно з поясненнями Територіального управління Державної судової адміністрації України у місті Києві, про що офіційно повідомлено листом № 1-1247/20 02 червня 2020 року, проте фактично зупинилося наприкінці травня 2019 року.

Тому відсутні підстави ототожнювати дату оприлюднення вказаного листа № 1-1247/20 із часом фактичного припинення здійснення відправлень.

Окрім того, повістки, копії рішень, інші повідомлення направляються судовою кореспонденцією також разом з іншими документами, як це передбачено процесуальним кодексом, зокрема, і примірниками копій позовних заяв, заяв, скарг, з якими звертаються сторони та інші учасники розгляду до суду.

Тому також безпідставним є висновок заявника про те, що на офіційному веб-сайті було повідомлено про тимчасове припинення відправлення виключно судових повісток, копій судових рішень й інших повідомлень суду.

Також заявником зазначено, що серед оголошень про виклик у відповідному розділі на сайті суду була відсутня інформація про виклик у даній справі, з приводу чого, слід вказати, що оголошення про виклик як засіб повідомлення та виклику сторони, згідно з положеннями процесуального закону, передбачає існування умов, за котрих зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача невідоме, що не відповідає дійсним обставинам справи. Відтак для застосування норми частини одинадцятої статті 128 ЦПК України підстави відсутні.

Таким чином представником позивача не наведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість головуючого судді щодо будь-якої із сторін та обставин справи, а також інших підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, які унеможливлювали б розгляд справи суддею та викликали необхідність його відводу.

Відповідно до ст.ст. 126, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 6, 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України; здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Зважаючи на доводи заяви про відвід, суд приходить до висновку, що наведене обґрунтування не може бути підставою для відводу судді у справі, є суб`єктивним сприйняттям обставин і не свідчать про необ`єктивність або упередженість головуючого судді у справі.

Керуючись ст.ст. 1-19, 36-40, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про відвід головуючого судді.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25 червня 2020 року.

Суддя І. В. Литвинова