Справа № 346/1369/20
Провадження № 2/346/1036/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді: П"ятковського В.І.,

з участю: секретаря: Жмендак І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Коломийського відділу поліції в Івано-Франківській області, третя особа без самостійних вмиог : приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Григорець М.В., про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_2 і після його смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 .

Будучи спадкоємцем за законом після смерті батька, звернувсяч до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, в зв"язку із тим, що на спадкове майно накладено арешт.

Зазначає, що арешт накладено на підставі постанови слідчого Коломийського МВ УМВС від 25 серпня 2011 року з метою забезпечення позову у кримінальній справі № 324759 від 05 серпня 2011 року про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вказує, що на даний час кримінальна справа розглянута, а із вироку Коломийського міськрайонного суду від 02 квітня 2012 року у справі № 1-376/2011 вбачається, що ОСОБА_5 було відшкодовано усі завдані збитки потерпілому.

Вважає, що необхідність у заходах забезпечення позову відпала, а тому просить суд зняти арешт з вищезазначеного нерухомого майна.

Позивач в судове засідання не з`явилась, його представник подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не з`явився.

Представник третьої особи в судове засідання також не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_2 , про що 17 квітня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 223 (а.с.9).

Із копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 листопада 2002 року Бюро по приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням № 11426 від 28 березня 2002 року вбачається, що ОСОБА_6 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с. 10). Також померлому належала земельна ділянка площею 0, 0527 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Будучи єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого, позивач звернувся до приватного нотаріуса Григорець М.В. із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлно, оскліьки спадкове майно перебуває під обтяженням у вигляді арешту.

Як видно із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та ряЕєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна за № 189418273 від 20 листопада 2019 року, на вищевказане нерухоме майно ОСОБА_7 накладено арешт на підставі постанови слідчого Коломийського МВ УМВС про накладення арешту на майно № 15884 від 25 серпня 2011 року (а.с.12).

Арешт було накладено з метою забезпечення позову у кримінальній справі № 324759 від 05 серпня 2011 року про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 13).

На даний час кримінальна справа розглянута та згідно вироку Коломийського міськрайонного суду від 02 квітня 2012 року у справі № 1-376/2011, ОСОБА_5 було відшкодовано усі завдані збитки потерпілому (а.с.14-16).

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» визначено, що сама по собі вказівка у вироку про звернення стягнення на кокретне майно або про його конфіскацію, незалежно від підстав її застосування, не позбавляє зацікавлених осіб можливості доказування свого права власності на це майно шляхом пред`явлення позову в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що арешт, накладний на нерухоме майно порушує право позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатись належним йому майном, підстав для продовження арешту суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного,а також ст.ст. 317, 321 ЦК України, ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. 247ч.2, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_3 на підставі постанови слідчого Коломийського МВ УМВС про накладення арешту на майно № 15884 від 25 серпня 2011 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна 26 серпня 2011 року за № 11541040.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна запис від 26 серпня 2011 року за № 11541040.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 354 ЦПК України продовжується на строк дії карантину.

Повний текст рішення складено 22 червня 2020 року.

Суддя П`ятковський В. І.