КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5988/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Шкірая М.І. в м. Київ 07 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Ляпін Дмитро Валентинович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що між АКІБ "Укрсоцбанк" та позивачем було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 24 червня 2008 року про надання грошових коштів у сумі 20586 доларів США з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 23 червня 2015 року.

13 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис № 5420 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за договором кредиту в розмірі 30307,69 доларів США, про існування виконавчого напису вона дізналася 06 вересня 2019 року з сайту автоматизованої системи виконавчого провадження.

Вважала, що виконавчий напис вчинений з порушенням Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та всупереч Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому є таким, що не підлягає виконанню.

Просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5420, вчинений 13 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за договором кредиту від 24 червня 2008 року у розмірі 30307,69 доларів США.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

АТ "Альфа-Банк", яке є правонаступником відповідача АТ "Укрсоцбанк", не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року та направити справу для розгляду за територіальною підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на зміст ч. 9 ст. 187, п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 32, ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Керуючись ч. 12 ст. 28 ЦПК України, у якій вказано, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання, зазначав, що оскільки виконавчий напис від 13 квітня 2017 року підлягає виконанню за місцем реєстрації боржника, а саме у АДРЕСА_1 , справа належить до територіальної юрисдикції Подільського районного суду м. Києва.

Крім того, зазначав, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення (ухвали), або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права судом (п. 4 ст. 367 ЦПК України).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечував доводи апеляційної скарги і, посилаючись на ст. 28 ЦПК України, яка встановлює підсудність справ за вибором позивача, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася із позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На а. с. 28 знаходиться копія виконавчого напису нотаріуса від 13 квітня 2017 року, згідно якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. запропоновано стягнути на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість, що виникла по договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 24 червня 2008 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , у розмірі 30307,69 доларів США.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами 2 та 3 цієї статті.

За загальним правилом частини 2 статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина 12 статті 28 ЦПК України передбачає, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можуть бути пред`явлено як за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи), так і за місцем його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Місцем проживання боржника ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Подільського районного суду м. Києва.

Місцезнаходженням відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» є вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, що відноситься до Голосіївського району м. Києва.

В даному випадку, вказані обставини свідчать про те, що позивач звернувся до суду за місцезнаходженням відповідача за правилами загальної підсудності, що відповідає ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Відтак, справа підсудна Голосіївському районному суду м. Києва, а тому 07 жовтня 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва правомірно відкрив провадження в даній цивільній справі.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність пред`явлення позову за місцем виконання виконавчого напису, оскільки альтернативна підсудність, правила якої визначені ст. 28 ЦПК України, застосовується лише за вибором позивача, який у даному випадку надав перевагу загальній підсудності.

Помилковими також є доводи апеляційної скарги щодо застосування ч. 9 ст. 187, п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 378 ЦПК України, оскільки ними врегульовані дії суду у випадку належності справи до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, чого у даному випадку не відбулося.

Апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги на п. 4 ст. 376 ЦПК України, оскільки будь-яких порушень норм матеріального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, або неправильного застосування норм матеріального права в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року про відкриття провадження не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 липня 2020 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.