Провадження № 2/760/2094/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не нижче 3 900, 00 гр. та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не нижче 3 900, 00 гр.

Посилається в позові на те, що з липня 2008 року по травень 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вели спільне господарство та проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, разом з відповідачем у цей час також мали спільний бізнес - ТОВ «ОСТ ВЕСТ-БУД», який заснували у квітні 2009 року.

У відносинах з відповідачем народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти знаходяться на її утриманні, проживають разом з нею.

Відповідач визнає своє батьківство, оскільки добровільно, хоч і на нерегулярній основі надає кошти, приїздить до дітей, записаний у свідоцтвах про народження дітей батьком.

Протягом останніх років відповідач нерегулярно та в недостатній кількості надає кошти на утримання дітей, що підтверджується випискою з її рахунку в Приватбанку.

За останній рік відповідач перерахував на її картку 3 160, 00 гр. та 7 000, 00 гр. надав при особистій зустрічі, тобто на місяць на одну дитину 423,33 гр.

Відповідач є здоровим та працездатним, однак вона не має достовірних відомостей про те, чи він працює офіційно, розмір його доходів їй також невідомий.

В той же час вважає, що відповідач має фінансову можливість підтримувати дітей.

З відкритих офіційних джерел баз даних України стало відомо, що він є директором та засновником діючого прибуткового Приватного підприємства «КРАМБУДІНДУСТРІЯ», рівень держзакупівель якого у 2019 році склав 324 3741, 00 гр.

Відповідач також має у власності земельну ділянку площею 0.0861 га у Київська обл., Броварський р., с/рада Богданівська, право власності на яку набув 15 травня 2019 року.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 10 грудня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвала про відкриття провадження в справі та копія позовної заяви направлялись відповідачу двічі: за місцем проживання та за місцемзнаходження підприємства, керівником якого він є.

Конверт, що направлявся на адресу відповідача за місцем проживання, повернувся до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв`язку із закінченням терміну зберігання 17 лютого 2020 року, а за місцемзнаходження підприємства - 29 травня 2020 року у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

/ а.с. 71 - 72 /

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи з цього, відповідач вважається належно повідомленим про наявність спору в провадженні суду та обізнаним про предмет спору.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву суду не надав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дані обставини підтверджуються Свідоцтвами про їх народження, в яких відповідач зазначений батьком.

/ а.с. 13 - 14 /

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права.

При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо утримання дітей сторони не досягли.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач, не надавши відзиву на позов, заперечень проти позову не висловив і про існування будь-яких обставин, які б перешкоджали йому утримувати дітей, не заявив.

Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі ј частини від усіх його видів доходу (заробітку) на кожну дитину, але не менше 3 900, 00 гр.

За змістом позову прожитковий мінімум в Україні не відповідає сучасній ціновій політиці та не є достатнім для забезпечення життєздатності дитини на рівні реальних рінкових цін і на даний час є предметом розгляду суду.

Виходячи з цього, з урахуванням засад справедливості, добросовіності та розумності, а також моральних засад суспільства, вважає аліменти до стягнення в приведеному нею розмірі та вигляді такими, що відповідають інтересам дітей.

Як зазначено в ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.

За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України, тобто не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, визначений позивачкою порядок аліментів до стягнення в частині приведення мінімальної суми до стягнення в твердій грошовій сумі не відповідає вимогам закону.

Не заперечуючи приведених у позові обґрунтувань, суд, у той же час, враховує, що мінімальний розмір аліментів до стягнення визначено нормами Сімейного кодексу України і не може бути предметом регулювання суду.

З урахуванням цього, оскарження в судовому порядку розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом, також не дає суду підстав для визначення мінімального розміру аліментів до стягнення інакше, ніж визначено законом.

Крім того, при вирішенні справи суд виходить з того, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Згідно зі ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в т.ч. щодо її матеріального утримання,і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

З урахуванням цього, рівності прав та обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначає, що з 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 1 921, 00 гр.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 гр. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 7, 141, 180, 181,182,183, 184, 191 СК України, ст.ст.2,4, 12, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 /адреса: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 /зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_2 / аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05 грудня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 / адреса: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_1 / 768 , 40 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазнаечний строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва