Справа № 316/66/20
Провадження № 2/316/386/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2020 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Куценка М.О.,

за участі секретаря: Нестерової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємця після померлого ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості спадкодавця. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_2 відповідно до Договору б/н від 13.01.2013 року отримав кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер. Позивач зазначає, що спадкоємцем ОСОБА_2 , який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є - ОСОБА_1 .

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 13.01.2013 року становить 7366,91 грн..

Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, заявлений позов підтримують, клопотань не мають та просять розглянути справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.01.2013 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.10).

Відповідно до змісту позову, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємця позичальника ОСОБА_2 , зазначаючи про його смерть, проте доказів, що підтверджують смерть даної особи до суду не надано.

Будь-яких клопотань про витребування доказів позивачем до суду не надавалось.

Разом з цим, суд в порядку ч.7 ст.81 ЦПК України позбавлений збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Позичальник ОСОБА_2 та відповідач були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35,36,55).

АТ КБ «Приватбанк» звернулось з претензією від 12.09.2019 року на адресу ОСОБА_1 , як до спадкоємця, про сплату заборгованості за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір якої становить 7366,91 гривень (а.с.41).

Також АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Енергодарської державної нотаріальної контори з претензією кредитора від 15.01.2019 року в порядку ст.1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги заборгованості у розмірі 7366,91 гривень до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 (а.с.39).

Листом від 05.02.2019 року за № 158/29/2019 Енергодарська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк», що спадкова справа після померлого ОСОБА_2 була заведена на підставі вимоги кредитора - АТ КБ «Приватбанк», інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались (а.с.40).

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно дост.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з цим, суду не надано доказів того, що наявне будь-яке майно, яке належить відповідачу як спадкоємцю за законом або за заповітом.

З досліджених судом доказів встановлено, що в матеріалах справи взагалі не міститься жодного доказу отримання відповідачем у спадщину будь-якого майна після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.3,4 ст.12 ЦПК України, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідач успадкувала певне майно після смерті ОСОБА_2 та не надано доказів на підтвердження вартості успадкованого майна.

У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 1054, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 78,80, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням вимог п.3 Розділу ХIІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко