справа № 489/1969/20 провадження №2/489/1704/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Товарна біржа «Мегаполіс-Інфо» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

встановив:

У травні 2020 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять встановити факт належності договору купівлі-продажу нерухомого майна №361 від 06.10.2000 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та зареєстрований на Товарній Біржі «Мегаполіс-Інфо» за №2-361, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; визнати вищевказаний договір купівлі-продажу дійсним.

В обґрунтування вимог вказали, що 06.10.2000 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який було укладено на Товарній біржі «Мегаполіс-Інфо». На час укладення вказаного договору ОСОБА_1 та її чоловік - ОСОБА_4 , мали паспорт громадян колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, в яких їх прізвища на російській мові були записані як ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . При укладені спірного договору, у зв`язку з невірним перекладом їх прізвищ на українську мову, вони не відповідають прізвищам, які зазначені в їх паспортах громадянина України. Вказані розбіжності ускладнюють оформлення спадщини ОСОБА_1 після смерті її чоловіка ОСОБА_4 .

Що стосується позовних вимог про визнання вищевказаного договору дійсним зазначають, що всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. На теперішній час позивачі позбавлені можливості розпоряджатися своїми майновими правами, оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач відзиву та третя особа письмових пояснень на позовну заяву до суду не подали. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювався судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою місця реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.10.2000 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №361 відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , придбали квартиру АДРЕСА_1 . Договір оформлено Товарною біржею «Мегаполіс-Інфо`та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16.10.2000 за реєстровим №18559.

Із довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21.05.2020 № 993 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №361 від 06.10.2000, укладеного на Товарній біржі «Мегаполіс-Інфо» та зареєстровано в БТІ 16.10.2000.

Однак, при складані вказаного договору при зазначенні сторін, які його уклали, прізвище ОСОБА_1 помилково вказано як « ОСОБА_1 », а прізвище ОСОБА_4 - « ОСОБА_4 ».

Із паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_1 видно, що її прізвище на українській мові « ОСОБА_1 ». Таке ж прізвище та по-батькові позивача вказано і в картці платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 3836. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на вищевказане майно.

Із змісту позовної заяви вбачається, що вказані розбіжності в прізвищі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не дають можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до статті 351 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що помилкове зазначення у договорі купівлі-продажу нерухомого майна прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ставить під сумні належності вказаного договору останнім та ускладнює реалізацію сторонами права власності на майно, суд вважає вимоги в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу такими, що підлягають задоволенню.

Щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд приходить до наступного.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачі мають намір розпорядитися своїм правом власності на нерухоме майно, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 10.08.1998, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачам реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, суд вважає позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу нерухомого майна №361 від 06.10.2000, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідченого Товарною біржею «Мегаполіс-Інфо» та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16.10.2000 за реєстровим № 18559.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №361 від 06.10.2000, укладений на Товарній біржі «Мегаполіс-Інфо» та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16.10.2000 за реєстровим № 18559, відповідно до якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 купили квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа: Біржа нерухомості «Мегаполіс-Інфо», місцезнаходження: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 167.

Повний текст судового рішення складено 08.07.2020.

Суддя І.В.Коваленко