ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Комфі Трейд» про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його неповнолітній син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав з ТОВ «Комфі Трейд» договір купівлі продажу, за яким придбав смартфон Apple, iPhone 7 32 Gb Blak A, SN: НОМЕР_1 , загальною вартістю 19498,00 грн.. Правочин укладений поза межами цивільної дієздатності ОСОБА_2 , без батьківського дозволу, після укладення правочину син повідомив про це позивача. Кошти на смартфон позивач не надавав, накопичував їх і регулярно давав сину для майбутньої оплати за навчання у Вищому навчальному закладі. Власного доходу син не має, не отримує стипендії, не має іншого самостійного заробітку, тому що навчається на денній формі навчання.

09 квітня 2018 року позивач з сином звернулися до відповідача з вимогою визнати правочин недійсним і повернути кошти, але представник відповідача пояснив, що товар слід передати в магазин відповідача і пообіцяв, що через певний час позивачеві зателефонують і скажуть, коли можна забрати гроші. При цьому, позивач передав відповідачеві новий, не використаний телефон, а відповідач видав Акт прийому - передачі б/н від 09 квітня 2018 року, у якому вказав, що товар (смартфон) прийнятий «без слідів експлуатації». 16 квітня 2018 року позивача запросили до магазину відповідача, де був наданий Акт б/н від 16 квітня 2018 року про відмову від виконання гарантійного ремонту товару. Позивач був приголомшений, оскільки про гарантійний ремонт він не домовлявся, а телефоном син не користувався, товар був у такому ж стані, як і при продажу, що підтверджено представником відповідача в Акті від 09 . квітня 2018 року.

На підставі викладеного, позивач просив визнати договір купівлі-продажу смартфону від 05 квітня 2018 року недійсним та стягнути з ТОВ «Комфі Трейд» грошові кошти у розмірі 19 498,00 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: визнано недійсним договір купівлі-продажу смартфону Apple, iPhone 7 32 Gb BlakA, SN:DNPV82BSHG7F від 05 квітня 2018 року; застосовані наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнуто з ТОВ «Комфі Трейд» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 19 498,00 грн..

Рішення суду мотивоване тим, що смартфон із супровідними послугами вартістю 19 498,00 грн. був проданий в магазині « Комфі » неповнолітньому ОСОБА_2 за відсутності згоди її батька з вказаним правочином. При цьому суд першої інстанції вказав, що оскільки смартфон залишився у ТОВ «Комфі Трейд», тому відсутні підстави для зобов`язання позивача його повертати, тоді як відповідач зобов`язаний повернути грошові кошти, які були сплачені за вказаний товар та супутні послуги.

В апеляційній скарзі ТОВ «Комфі Трейд» посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 09 квітня 2018 року позивач та його син звернулися до магазину зі скаргою на те, що смартфон почав перегріватися та не вмикається, жодних вимог з приводу визнання договору купівлі-продажу недійсним ними ставилися. Апелянт стверджує, що позивач погодився передати товар до сервісного центру для діагностики, а у разі необхідності проведення ремонту. Крім того, апелянт зазначає, що за результатами проведеної діагностики сервісним центром було виявлено сліди потрапляння вологи всередину пристрою та відмовлено в виконанні гарантійного ремонту. Також апелянт вказує, що у позивача відсутні оригінали доказів направлення відповідачу заяви про визнання правочину недійсним. Апелянт вказує, що оскільки заява про визнання правочину недійсним не була направлена відповідачу, та датована 07 травня 2018 року, тобто після спливу місячного строку, - вказаний правочин є дійсним та схвалений батьками.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що смартфон із супровідними послугами вартістю 19 498,00 грн. був проданий в магазині « Комфі » неповнолітньому ОСОБА_2 за відсутності згоди його батька з вказаним правочином, а тому підлягає визнанню його недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 05 квітня 2018 року в магазині « Comfy », розташованому за адресою: м. Маріуполь, Запорізьке шосе, буд. 2, був проданий товар - смартфон Apple iPhone 7 32 GB Black, вартістю 17 819,01 грн., а також послуга з налаштування смартфону, програмні продукти та бонусне накопичення на загальну суму 19 498,00 грн..

Оплата за товар була здійснена банківською карткою з введенням PIN коду на терміналі пристрою.

Покупцем смартфону і послуг з налаштування був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідачем також не заперечується, а тому не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

09 квітня 2018 року позивач з сином звернулися до відповідача з вимогою визнати правочин від 05 квітня 2018 року недійсним, повернути кошти.

Встановлено, що 09 квітня 2018 року між покупцем ОСОБА_2 та представником відповідача складений Акт прийому-передачі, у якому у графі несправність заповнено зі слів покупця «після придбання перегрівається, не вмикається» товар прийнятий «без слідів експлуатації».

16 квітня 2018 року за результатами діагностики авторизованим сервісним центром ТОВ «Асбіс Сервіс» складений Акт № AUA01815X0055 про відмову у виконанні гарантійного ремонту, яким установлено, що під час огляду товару - смартфону Apple iPhone 7 32 GB Black, виявлено сліди потрапляння вологи всередину пристрою, фото додаються.

В акті вказано, що згідно з умовами гарантійного обслуговування, пристрій зі слідами потрапляння рідини, не може бути обслуговуваний за гарантією у сервісному центрі. Виконавець відмовив замовнику в виконанні гарантійного ремонту на підставі дії п. 14 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів».

18 квітня 2018 року товар отриманий представниками відповідача з сервісного центру.

Як вказує відповідач, позивач і його син відмовилися забирати смартфон, тому 28 травня 2018 року і 07 серпня 2019 року відповідачем були направлені листи ОСОБА_2 про необхідність забрати товар з магазину, які залишилися без реагування.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (ч. 2 ст. 30 ЦК України).

Згідно ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Відповідно до ст. 32 ЦК України, крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку).

Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Судом встановлено, що сину позивача - ОСОБА_2 , станом на день укладення договору 05 квітня 2018 року, було повних 15 років, тобто він був неповнолітньою особою та мав право на укладення договору виключно за згодою батьків.

Визначення «дрібний побутовий правочин» має оціночний характер, не має установлених меж грошового виразу (вартості), а тому має для різних видів діяльності, речей і майнового стану учасників цивільних правовідносин, різні межі вартості.

Встановивши, що предметом правочину є смартфон та супутні послуги вартістю 19 498,00 грн., а син позивача на момент укладення правочину власного доходу не мав, був студентом КЗ «Маріупольський технічний ліцей», - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що договір купівлі-продажу смартфону виходить за межі дрібного побутового та потребував згоди позивача як одного з батьків.

Правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому ст. 221 цього Кодексу (ч. 1. ст. 222 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 222 ЦК України правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу.

Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 221 ЦК України правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. У разі відсутності схвалення правочину він є нікчемним.

Згідно копії листа адвоката Калініченка А.В. від 07 травня 2018 року за вих. № 2596, адресованого ТОВ «Комфі Трейд», видно, що 09 квітня 2018 року батькам стало відомо про цю обставину з Акта прийому-передачі товару, яким ОСОБА_2 (син) передав товар назад продавцю. Повідомлено, що син ОСОБА_1 є неповнолітнім (надана копія свідоцтва про народження), він придбав у магазині відповідача без згоди батька за кошти, які належали батькові смартфон за 19 498,00 грн., після чого поставив свій підпис у гарантійному талоні смартфона. На підставі ст. ст. 31, 32, 221, 222 ЦК України просив врахувати правові наслідки вчинення правочину неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності та повернути грошові кошти у розмірі 19 498,00 грн. батьку ОСОБА_1 через адвокатське об`єднання «Перша колегія адвокатів».

Тобто, дізнавшись про вчинення правочину 09 квітня 2018 року, позивач протягом місяця з моменту як дізнався про цей правочин, а саме - 08 травня 2018 року направив претензію ТОВ «Комфі Трейд» з приводу укладення правочину без його згоди.

Враховуючи викладене, колегія судді вважає, що суд першої інстанції вірно вважав доведеним факт вчинення правочину неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності та відсутності схвалення батьком такого правочину, а також надіслання відповідачеві претензії щодо укладення правочину без згоди батька протягом місяця.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання відповідача на те, що позивач не направляв претензії на юридичну адресу відповідача , так як вказані твердження спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У п.п. 5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Реституція - це поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою заподіяно шкоду, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах.

За правилами ст. 216 ЦК України реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Керуючись зазначеними вище нормами закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що товар (смартфон Apple, iPhone 7 32 Gb Blak A, SN:DNPV82BSHG7F) на суму - 19 498,00 грн. підлягає поверненню позивачем ТОВ «Комфі Трейд». Однак, врахувавши факт залишення смартфона у ТОВ «Комфі Трейд», так як був наданий у розпорядження відповідача 09 квітня 2018 року і після того не забирався, суд вірно вказав, що відсутні підстави для зобов`язання позивача його повертати.

При цьому, суд вірно зауважив, що у межах даного спору не неналежна якість смартфону, не може бути взята до уваги, адже питання завдання збитків відповідачеві пошкодженням смартфону не є предметом даного спору.

Доводи апелянта в скарзі про те, що 09 квітня 2018 року позивач та його син звернулися до магазину зі скаргою на те, що смартфон почав перегріватися та не вмикається, жодних вимог з приводу визнання договору купівлі-продажу недійсним ними ставилися, позивач погодився передати товар до сервісного центру для діагностики, а у разі необхідності проведення ремонту, - колегія суддів вважає безпідставними, так як вказані обставини не спростовують факт укладення договору купівлі продажу 15 річним ОСОБА_2 , який як неповнолітня особа мав право на укладення договору виключно за згодою батьків.

Твердження апелянта в скарзі про те, що за результатами проведеної діагностики сервісним центром було виявлено сліди потрапляння вологи всередину пристрою та відмовлено в виконанні гарантійного ремонту, - колегія суддів вважає також безпідставними, так як питання завдання збитків відповідачеві пошкодженням смартфону не є предметом даного спору.

Доводи апелянта про те, що у позивача відсутні оригінали доказів направлення відповідачу заяви про визнання правочину недійсним, - також є необґрунтованими, оскільки не свідчить про те, що вказаний лист не був відправлений взагалі, оскільки позивачем долучено до позову квитанцію про сплату за послуги поштового зв`язку, а аркуш з описом містить відбиток календарного штемпеля пошти.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко