ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/93/20 Справа № 185/8801/15 Суддя у 1-й інстанції - Врона А.О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія"

на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Український Бізнес Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" (далі - ПАТ "Український Бізнес Банк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 09.08.2013 року між банком і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № КСПДФ/1011366.2, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 245 000,00 грн. зі сплатою 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 08.08.2018 року

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 30.07.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 240 865,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 196 017,40 грн., у тому числі прострочена сума - 43 394,37 грн.; заборгованість за процентами - 32 206,31 грн., у тому числі прострочена сума - 29 256,26 грн.; заборгованість за комісіями - 12 642 грн., у тому числі прострочена сума - 11 588,50 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № КСПДФ/1011366.2 від 09.08.2013 року в сумі 240 865,71 грн.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, зокрема, щодо наявності між сторонами кредитно-зобов`язальних правовідносин та неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, оскільки банк не подав суду ні оригіналу, ні копії кредитного договору та не подав доказів на підтвердження розміру кредитної заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що банк, як позивач, у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) не надав суду доказів укладення сторонами кредитного договору, неналежного виконання відповідачем зобов`язань за цим договором і наявності заборгованості.

Постановою Верхового Суду від 10.10.2018 року касаційну скаргу ПАТ "Український Бізнес Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український Бізнес Банк" задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ "Український Бізнес Банк", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що у банка немає можливості надати оригінал кредитного договору, копії паспорта та ідентифікаційного коду позичальника, оскільки зазначені документи знаходяться в головному офісі у м. Донецьку, тобто в населеному пункті, де проводиться антитерористична операція. При цьому банк на підтвердження своїх вимог надав суду виписки з особового рахунку відповідача і роздруківку з автоматизованої банківської системи «SCROOGE-3», якими підтверджується розмір виданих відповідачу кредитних коштів, дату їх видачі та умови кредитування (термін кредитування, процентна ставка).

Крім того, суд не звернув увагу, що відповідач проігнорувала виклики в судове засідання, не виконала вимог суду щодо надання документів, не скористалась своїм правом на спростування доводів позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

27 вересня 2019 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" про заміну сторони позивача у справі, посилаючись на те, що 29.07.2019 року між ПАТ "Український Бізнес Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" було укладено Договір № UA-EA-2019-06-19-000095-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно умов якого до ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" перейшли права кредитора за кредитним договором № КСПДФ/1011366.2 від 09.08.2013 року відносно ОСОБА_1 , в силу п.2.1 зазначеного Договору - до нового кредитора переходить право вимоги як до позичальника за відповідним кредитним договором, так і до поручителя за відповідним договором поруки (а.с.160-162).

Також, 29.07.2019 року між ПАТ "Український Бізнес Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" було укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О., реєстровий № 12 (а.с.163-165).

Та як наслідок укладання вказаних вище договорів, набуття ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" права вимоги за ними.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04.02.2020 року залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у якості позивача - правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія".

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що на обґрунтування позовних вимог ПАТ "Український Бізнес Банк" вказувало на те, що 09.08.2013 року між банком і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № КСПДФ/1011366.2, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 245 000,00 грн зі сплатою 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 08.08.2018 року.

Позичальник свої зобов`язання з повернення кредитних коштів виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 30.07.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 240 865,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 196 017,40 грн., у тому числі прострочена сума - 43 394,37 грн.; заборгованість за процентами - 32 206,31 грн., у тому числі прострочена сума - 29 256,26 грн.; заборгованість за комісіями - 12 642 грн., у тому числі прострочена сума - 11 588,50 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, зокрема, щодо наявності між сторонами кредитно-зобов`язальних правовідносин та неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, оскільки банк не подав суду ні оригіналу, ні копії кредитного договору та не подав доказів на підтвердження розміру кредитної заборгованості.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В абзаці 2 пункту 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 556, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації.

Статтями 10, 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 57 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача, що у банка була відсутня можливість надати суду копію кредитного договору у зв`язку зі знаходженням кредитної справи у приміщенні головного офісу у м. Донецьку, тобто населеному пункті, де здійснюється проведення антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На підтвердження укладення кредитного договору ПАТ "Український Бізнес Банк" надав довідку банку про розмір заборгованості ОСОБА_1 , виписку з особового рахунку позичальника, роздруківці з автоматизованої банківської системи «SCROOGE-3», які завірені печаткою банку, які є належними та достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не встановив у повному обсязі всіх фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, не надав належної оцінки поданим сторонами доказам, не перевірив належним чином чи мав позивач можливість надати оригінали або відповідним чином завірені документів, що підтверджують наявність укладеного між ним та відповідачем кредитного договору та невиконання належним чином останньою його умов, та безпідставно відмовив в задоволенні позову ПАТ "Український Бізнес Банк", пославшись на не доведення укладення сторонами кредитного договору.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.02.2019 року було витребувано у ОСОБА_1 для огляду в судовому засіданні та залучення до матеріалів справи наступних документів: кредитний договір № КСПДФ/1011366.2 від 09.08.2013 року, укладений між ПАТ "Український Бізнес Банк" до ОСОБА_1 та всі додаткові угоди до нього; договори забезпечення виконання кредитних зобов`язань (договір іпотеки/застави/поруки тощо); докази сплати платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором; документи, пов`язані з виконанням кредитного договору (заява про видачу кредиту, листування з Банком тощо).

Проте, вимоги ухвали апеляційного суду відповідачем не були виконані, витребувані документи не були надані.

Відповідно до частини 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Крім того, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.11.2019 року було витребувано у ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" для огляду в судовому засіданні та залучення до матеріалів справи наступних документів: кредитний договір № КСПДФ/1011366.2 від 09.08.2013 року, укладений між ПАТ "Український Бізнес Банк" до ОСОБА_1 та всі додаткові угоди до нього; договори забезпечення виконання кредитних зобов`язань (договір іпотеки/застави/поруки тощо); докази сплати платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором; документи, пов`язані з виконанням кредитного договору (заява про видачу кредиту, листування з Банком тощо).

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05.11.2019 року, ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" було надано копію кредитного договору № КСПДФ/1011366.2 від 09.08.2013 року, укладеного між ПАТ "Український Бізнес Банк" до ОСОБА_1 ; копію додатку № 1 до кредитного договору № КСПДФ/1011366.2 від 09.08.2013 року, Плановий графік погашення кредиту і оплати комісій, відсотків без урахування вартості послуг сторонніх організацій; копію договору іпотеки від 09.08.2013 року. Інші витребувані докази не були надані.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до наданої до позовної заяви ПАТ "Український Бізнес Банк" довідки, розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 30.07.2015 року становить 240 865,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 196 017,40 грн., у тому числі прострочена сума - 43 394,37 грн.; заборгованість за процентами - 32 206,31 грн., у тому числі прострочена сума - 29 256,26 грн.; заборгованість за комісіями - 12 642,00 грн., у тому числі прострочена сума - 11 588,50 грн.

Правильність вказаного розрахунку ОСОБА_1 не спростувала ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, а тому вказані суми підлягають стягненню із неї на користь ПАТ "Український Бізнес Банк".

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення між сторонами договірних відносин та факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість станом на 30.07.2015 року у розмірі 240 865,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 196 017,40 грн., у тому числі прострочена сума - 43 394,37 грн.; заборгованість за процентами - 32 206,31 грн., у тому числі прострочена сума - 29 256,26 грн.; заборгованість за комісіями - 12 642,00 грн., у тому числі прострочена сума - 11 588,50 грн. та яка підлягає стягненню.

Суд першої інстанції під час розгляду справи порушив процесуальні норми, які стали причиною не повного встановлення обставин справи, які мали значення для її вирішення, а тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 8 309,89 грн.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" заборгованість за кредитним договором № КСПДФ/1011366.2 від 09 серпня 2013 року станом на 30 липня 2015 року в розмірі 240 865,71 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 196 017,40 грн., у тому числі прострочена сума - 43 394,37 грн.; заборгованості за процентами - 32 206,31 грн., у тому числі прострочена сума - 29 256,26 грн.; заборгованості за комісіями - 12 642,00 грн., у тому числі прострочена сума - 11 588,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 309,89 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко