Дата документу 26.06.2020 Справа № 554/5060/19
Провадження № 2/554/622/2020
Рішення

іменем України

17.06.2020 року місто Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про встановлення факту, що 05 квітня 2011 року між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» не було укладено у письмовій формі ніякого договору, зокрема, кредитного,

встановила:

06.06.2019 позивач, ОСОБА_1 , звернулася до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», про встановлення факту, що 05 квітня 2011 року між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» не було укладено у письмовій формі ніякого договору, зокрема, кредитного.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що відповідач звернувся до Октябрського районного суду міста Полтава з позовом, відповідно до якого зазначив, що 05 квітня 2011 року між нею та банком було укладено договір, відповідно до якого вона отримала кредит. Позивач заперечує укладання будь-якого договору між нею та відповідачем, зокрема, кредитного, оскільки підписана нею анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить всіх істотних умов кредитного договору. Тобто, між сторонами в належній формі не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема, кредитного.

Позивач просила захистити її права, як споживача банківських (фінансових) послуг, визнавши встановленим той факт, що 05 квітня 2011 року між нею, як позичальником, та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», як кредитодавцем, не було укладено у письмовій формі ніякого договору, зокрема, кредитного.

Ухвалою суду від 02.07.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу на 01.08.2019 до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.03.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 08.04.2020.

У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшла висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Суддею встановлено, що 18.03.2019 до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.04.2011 року в сумі 122545,83 грн. Заявлені вимоги були мотивовані позивачем неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави № 554/2205/19 від 19 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Постановою Полтавського апеляційного суду № 554/2205/19 від 10.02.2020 апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишено без задоволення, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2019 року залишено без змін.

Згідно частини 4 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави № 554/2205/19 від 19 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду № 554/2205/19 від 10.02.2020, встановлено, що 05 квітня 2011 року між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.11), отримавши платіжну картку «Універсальна» (картку перевипущено 26.07.2013 року). Відповідно до укладеного договору б/н від 05.04.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Так, згідно з довідкою банку від 11.05.2019 року №30.01.0.0/2-20190313/625 вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору б/н від 05.04.2011 року отримано картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (а.с.151). Виписка з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 01.04.2011 року по 11.05.2019 року містить наступні записи: кредитний ліміт: 6200,00 грн., всього приход «5891,34 CR», всього видатки «259234,91», баланс на кінець періоду «-253343,57», сума комісій «-84,00» (а.с.152-154, 195-200).

Зазначеним рішенням, що має преюдиційне значення № 554/2205/19, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 фактично отримала від позивача АТ КБ «ПриватБанк» можливість користуватися грошовими коштами в сумі 5976,91 грн. (тіло кредиту), що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відповідача. Відповідно до виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт 6200,00 грн. та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів тощо, частково погашала заборгованість, потім знов користувався коштами, а отже отримала кредитну карту «Універсальна Gold», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки, а протилежного стороною відповідача не доведено. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, що, в свою чергу, не було спростовано відповідачем, суд вважає таку вимогу обґрунтованою, оскільки у даному випадку кредитор має право вимагати виконання вказаного зобов`язання з боку відповідача. Разом з тим, судом встановлено, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.04.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. За вказаних обставин, судом вирішено, що вимоги позовної заяви про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 116568,92 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стороною позивача не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про те, що 05 квітня 2011 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» не було укладено у письмовій формі ніякого договору, зокрема, кредитного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , підписуючи 05 квітня 2011 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з проханням надати їй платіжну картку - кредитку «Універсальну», після видачі банком кредитних коштів позичальнику в сумі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку користувалася кредитними коштами, що свідчить про виконання сторонами кредитного договору, укладеного 05 квітня 2011 року.

Ураховуючи викладене, підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати у справі відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 16, 376 ЦК України, ст. ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалила:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про встановлення факту, що 05 квітня 2011 року між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» не було укладено у письмовій формі ніякого договору, зокрема, кредитного, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення виготовлено 26.06.2020 року.

Суддя Н.В.Тімошенко