ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1022/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №696/1048/18 Категорія: на ухвалу Шкреба В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року Колегія суддів Черкаського апеляційного суду в складі суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів по договору купівлі продажу,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів по договорах купівлі продажу.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2020 року закрито провадження у даній справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою від позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що незаконність і необґрунтованість ухвали полягає у неповному встановленні обставин, що мають істотне значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів і оцінки їх.

Крім того зазначає, що суд не встановив факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню. Не з`ясував, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин та не встановив строки їх подання.

01 липня 2020 року ОСОБА_2 надіслала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що викладене в апеляційній скарзі необґрунтоване та не відповідає чинному законодавству. Суддя чітко роз`яснив сторонам права та обов`язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно пунктом 4 частини 1статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про відмову від позову.

Подання такої заяви позивачем є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції, прийнявши відмову від позову, закрив провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України, роз`яснивши в ухвалі учасникам справи наслідки закриття.

Посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не були встановленні обставини, що мають істотне значення для справи та неправильно дослідженні докази є безпідставним та ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки районний суд не розглядав справу по суті.

Цивільно-процесуальне законодавство визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Оскільки відмова від позову була прийнята судом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі.

Інші доводи наведені в обґрунтуванні апеляційної скарги суттєвими не являються та не можуть бути підставами для скасування ухвали, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів по договору купівлі продажу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 та п.3. Розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України.

Судді