Справа № 645/2737/20
Провадження № 2/645/1371/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря Романюк А.О.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини , -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, яким просила стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати у зв`язку із хворобою дитини, у розмірі 2500 грн., щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до змін у стані здоров`я дитини, а також стягнути з відповідача понесені витрати на надання правничої допомоги у розмірі 1000 грн.

В обґрунтування позову посилалася на те, що від подружнього життя з відповідачем має двох неповнолітніх дітей, у тому числі, відповідач по справі є батьком ОСОБА_4 , яка є інвалідом дитинства, оскільки має наступні захворювання: розлад аутентичного спектру, затримка психомовного розвитку, гіпоплазія хробака мозочка, гіпергомоцистеїнемія - органічне порушення центральної нервової системи, порок серця. Діти проживають разом з нею, відповідач доньками не цікавиться, та не надає їм матеріальної допомоги. Позивач отримує допомогу по інвалідності та догляду за дитиною інвалідом у розмірі 1900 грн., але даної суми не вистачає для постійного лікування і утримання хворої дитини, оскільки у доньки порок серця, вона була прооперована у квітні 2019 року, за своїм станом дуже слабка. Рекомендації лікарів наступні: необхідні три рази на тиждень відвідувати заняття у медичному закладі з логопедом та займатися сенсорікою. Позивач вказувала, що кожен тиждень витрачає на заняття 900 грн.. У місяць витрати на заняття складають 3600 грн. Лікарем також був призначений вітамінізований курс, вартість однією упаковки якого складає 2000 грн.. Позивач зазначала, що їй важко самій нести такі витрати, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом в інтересах дитини.

На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2020 року визначено головуючого суддю - Шевченко Г.С..

Розпорядженням керівника апарату суду від 19.05.2020 року № 140 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: на підставі доповідної судді Шевченко Г.С., у зв`язку із знаходженням судді Шевченко з 18.05.2020 року у відпустці по вагітності та пологам.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2020 року визначено головуючого суддю - Горпинич О.В.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.05.2020 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 відкрито в спрощеному позовному провадженні, призначено судове засідання на 19.06.2020 року.

В судовому засіданні від 19.06.2020 року відповідач по справі ОСОБА_3 просив надати строк для ознайомлення з позовними вимогами та подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим було задоволено клопотання відповідач та наданий відповідний строк.

В подальшому у судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення, пояснивши, що просять стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 , яка є інвалідом дитинства в сумі 2500 грн, щомісячно, до змін у стані здоров`я дитини.

Присутній в судовому засіданні відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказував, що ОСОБА_1 не займається лікуванням та оздоровленням дитини, а надані нею доводки є фальсифікацією та не пов`язані із оздоровленням дитини.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_4 записані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , сторони по справі.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом дитинства.

З медичного висновку № 2.135 про дитину-інваліда віком до 18 років від 02.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 має наступні захворювання: порушення обміну сірковмісних амінокислот, гіпергомоцистеїнемія, органічне ураження ЦНС (гіпоплазія хробака мозочка), вроджена вада серця.

Позивачкою надано довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня № 5», згідно якої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , спостерігається у МДЛ № 5 з 2016 року з діагнозом: інші розлади психологічного розвитку з порушенням мови, органічне ураження головного мозку.

В судовому засідання був оглянутий висновок лікаря, в якому вказувалося про необхідність застосування дитині ОСОБА_4 препарат Медил гарт.

Товарним чеком № ЕМ-000345724 від 12.12.2019 року підтверджено придбання комплексу Thorne Research Methyl-Guard Plus для мозку 90 капсул, а також Р-5-Р Now Foods пиридоксальфосфат 50 мг. Вартість даних препаратів становить 2878 грн.

Згідно довідки Харківського міського Центру реабілітації молодих інвалідів та членів їх сімей «Право вибору» вказувалося, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (діагноз: органічне ураження ЦНС, затримка психомовного розвитку, порушення обміну амінокислот, гіпоплазія мозочка), відвідує заняття спеціаліста по сенсорній інтеграції 5 днів на тиждень (20 занять на місяць), вартість занять 3000 грн. на місяць.

Таким чином, загальна сума підтверджених позивачем додаткових витрат на дитину з складає 5878 грн.

Також позивачкою надано, розрахунок від 25.06.2020 року, складеного державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові, згідно якого ОСОБА_3 станом на 01.06.2020 року має заборгованості по аліментам в сумі 8696,28 грн.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 ст. 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищевказаної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на лікування дитини є додатковими витратами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

На основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилалася позивачка та її представник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на постійне лікування дитини в сумі 2500 грн., щомісячно, до зміни у стані здоров`я дитини, суд, на теперішній час, вважає дану вимогу необґрунтованою. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів додаткових витрат в сумі 2500 грн., щомісячно, оскільки жодний із письмових доказів, наданих позивачкою не підтверджує тривалість, тобто протягом якого часу та в якій кількості необхідно відповідне лікування. Позивачкою підтверджено, що дитина є інвалідом дитинства, дійсно потребує в медичному лікуванні, проте розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування; виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Але позивачкою дані вимоги не виконані, тому вимоги щодо стягнення додаткових витрат щомісячно до зміни у стані здоров`я дитини, не доведені в судовому засіданні належними доказами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 840,80 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених позивачем, що складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн., суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та частин 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із положенням ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Позивачкою не надано належних, допустимих доказів на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу, а саме: не надано витягу з Договору про надання правової допомоги, квитанцію про сплату позивачем 1000 грн., докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.)

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 10-12, 76-80, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язані із хворобою дитини одноразово у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 07.07.2020 року.

Сторони -

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя О.В. Горпинич