Справа № 749/186/20
Номер провадження 2/749/150/20
"25" червня 2020 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Шаповал З.О.
за участю секретаря Мирошниченко А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Сновськ в цивільну справу №749/186/20 за позовом ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-
В С Т А Н О В И В :
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2013 рік. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них є неповнолітня дитина, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою. Відповідач останній раз сплатив аліменти в червні 2019 року. Відповідач не бере та не бажає брати участі у додаткових витратах на доньку, які пов`язані з її навчанням, проживанням у гуртожитку, харчування та витратами на засоби гігієни.
У судовому засіданні позивачка відсутня, від її представника надійшла заява про проведення судового засідання без їх участі, проти заочного рішення суду не заперечує.
У судовому засіданні відповідач відсутній, до суду повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про відмову 05.06.2020 року отримати судову повістку, а тому вказана дата і є датою вручення судової повістки, згідно вимог п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України.
Ухвалою суду від 25.06.2020 року вирішено провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зміст позовної заяви, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Під час навчання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в гуртожитку з 01.09.2019 року по 30.06.2020 року. Вартість проживання становить 520 грн за місяць.
29.08.2019 року ОСОБА_5 , сплачено 5200,00 грн за гуртожиток (а.с.13).
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин і в цій статті вказано приблизний їх перелік. Однак, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
З аналізу вище вказаного вбачається, що положення ст. 185 СК України застосовується виключно щодо витрат понесених позивачем на розвиток здібностей неповнолітньої дитини.
Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачено кошти в розмірі 21 300 грн за 1 рік навчання, тобто позивачем сплачено за навчання з 01.09.2019 року по 01.05.2020 року як неповнолітньої дитини, а починаючи з 02.05.2020 року як повнолітньої дитини.
Факт сплати позивачем коштів в період недосягнення дитиною повноліття не може бути безумовною підставою для стягнення додаткових витрат.
Сімейним кодексом України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються встановлено главою 16 СК України, зокрема ст. 199 цього кодексу. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками та дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу, які не передбачають зобов`язання батьків нести участь у додаткових витратах на повнолітніх дочку чи сина.
Крім того, стягнення з відповідача додаткових витрат понесених позивачкою за розвиток здібностей повнолітньої дитини після 02.05.2020 року призведе до подвійної відповідальності відповідача (подвійного стягнення з відповідача) подальше можливе стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат, які позивачка понесла на розвиток здібностей повнолітньої дитини.
Щодо віднесення стороною позивача харчування спільної дитини сторін, витрат на засоби гігієни дитини, тощо, слід зауважити, що харчування дитини, витрат на засоби гігієни дитини, придбання засобів для навчання не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні статті 185 СК України, оскільки такі витрати повинні покриваються за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача на підставі виконавчого листа 749/1103/17 від 12.12.2017 року (а.с.33).
Аналогічний висновок міститься в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.04.2019 року, справа № 233/3518/17, провадження № 61-984св19, яка винесена за результатами розгляду схожої справи.
Оскільки при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, та у зв`язку з частковим задоволенням позову в частині стягнення додаткових витрат, судовий збір в розмірі 484,14 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, а решту 356,66 грн, слід компенсувати за рахунок держави відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України.
Щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Савостою І.М ОСОБА_6 в розмірі 500 грн, суд зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за надання правничої допомоги в розмірі 287 грн. 90 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 133, 141, 263-265, 274-279, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 додаткові витрати на утримання дитини, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8520 (вісім тисяч п`ятсот двадцять) грн.00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в сумі 484,14 грн.
Судовий збір в розмірі 356,66 грн, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 витрати за надання правничої допомоги в розмірі 287 грн. 90 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені вище процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя З.О.Шаповал