ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1377/20
номер провадження 2-з/695/16/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.,

за участі секретаря Розпутньої І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви представника за довіреністю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява про забезпечення позову, яка подана представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Скачкова Є.В ОСОБА_3 збирається подати позовну заяву про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди із ОСОБА_4 , який був визнаний Золотонським міськрайонним судом Черкаської області винним в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 25 вересня 2019 року на 101 км. + 400 м. автодороги Бориспіль-Запоріжжя.

Заявник стверджує, що позивач має певні сумніви щодо добросовісності відповідача, та сплати ним завданої шкоди, розмір якої буде зазначено в позовній заяві.

За таких обставин заявник просить накласти арешт на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_4 і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборонити ОСОБА_4 продавати, передавати або вчиняти будь-які інші дії із належним йому майном на період розгляду справи в суді.

Суд вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Положеннями статті 150 ЦПК України передбачено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Разом із тим вказана заява про забезпечення позову зазначеним вище критеріям не відповідає.

Як вбачається з поданої до суду заяви, заявник вказує, що в нього є обґрунтовані сумніви щодо добросовісності відповідача та можливого свідомого ухилення ним від виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Проте, представником ОСОБА_1 належно не обгрунтовано необхідність забезпечення позову, не доведено співмірність ціни позову з вартістю предмета забезпечення позову, що водночас позбавляє суд можливості визначити чи є види забезпечення позову співмірними із заявленими вимогами, оскільки заява подана до подачі позову.

Так, вказана заява не містить чіткого визначення суми грошових коштів, на які заявник просить накласти арешт.

Окрім того, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, заявник не надав доказів, які б підтверджували відомості про рахунки, суму грошових коштів та місце їх розміщення.

Відсутність відомостей про рахунки відповідача та його вартість не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Також заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна, загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову, лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення останнього від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі наведеного, заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви поданої представником за довіреністю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені цим судовим рішенням процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя М.Ю. Степченко