Єдиний унікальний номер 741/637/20
Провадження № 2-р/741/1/20
У Х В А Л А

м. Носівка 03 червня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Марус А.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, ухваленого 15 лютого 2017 року по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

встановив:

26 травня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цією заявою, мотивуючи її тим, що рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року його було визнано батьком ОСОБА_4 та зобов`язано орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 . При зверненні до органу державної реєстрації актів цивільного стану з метою внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_4 постало питання щодо неможливості внесення цих змін у зв`язку із відсутністю у рішенні вказівки на виключення із актового запису відомостей про батька дитини, який вже зазначений в актовому записі.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд заяви відкласти.

Суд проводить розгляд заяви у відсутності учасників справи, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд проводить судове засідання без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року у справі № 741/1612/16 (провадження № 2/741/118/17), яке набрало законної сили 7 березня 2017 року, ОСОБА_1 було визнано батьком ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ніжин Чернігівської області, про що 4 серпня 2016 року було складено відповідний актовий запис № 489, та зобов`язано орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , а саме вказати: батьком дитини « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_2 »; прізвище дитини « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 »; по батькові дитини « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_8 ».

З обставин, викладених у заяві про роз`яснення судового рішення, вбачається, що ОСОБА_3 звертався до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_4 , де йому було повідомлено, що рішенням суду не врегульовано питання про виключення відомостей про ОСОБА_2 , як батька дитини, а тому внесення змін до актового запису є неможливим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

У судовому засіданні встановлено, що рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року у справі № 741/1612/16 (провадження № 2/741/118/17) до цього часу не виконане та не закінчився строк на його виконання.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

У судовому засіданні встановлено, що звертаючись до суду з позовом про визнання батьківства позивач не просив виключити відомості про відповідача, як батька дитини, з актового запису про її народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї набули статусу частини національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні та має пріоритет у застосуванні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод надмірний формалізм під час вирішення справи суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує гарантоване Конвенцією право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елементу права на справедливий суд.

У рішенні в справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі №761/5894/17 від 18 грудня 2018 року, Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Сувора трактовка національним законодавством процесуального правила не повинна позбавляти права на звернення до суду.

Ураховуючи вищевикладене, з метою ефективного поновлення прав позивача, а також відсутністю підстав вважати права відповідача порушеними, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви та роз`яснення ухваленого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259-261, 271, 354 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення задовольнити.

Роз`яснити рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року у справі № 741/1612/16 (провадження № 2/741/118/17) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства таким чином, що під внесенням змін до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 4 серпня 2016 року Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за № 489, відповідно до рішення суду, мається на увазі як зазначення інформації про батька дитини відповідно до рішення суду, так і виключення з нього інформації про особу, зазначену батьком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.В. Киреєв