ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4444/20 Справа № 204/6808/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 02 травня 2018 року з метою придбання меблів вона звернула увагу на інтернет магазин « ІНФОРМАЦІЯ_5» та після вибору товару здійснила замовлення, заповнивши відповідну форму на сайті та зазначила модель та колір, а саме «Шкаф Венера Люкс 4 дв. колір Береза полярна/ Береза ( Сокме ) та Комод+дзеркало Венера Люкс колір Береза полярна/Береза (Сокме)». Після її згоди щодо придбання зазначених меблів їй було направлено копію рахунку-фактури №2/5/4 від 02 травня 2018 року на суму 8 319,52 грн та копію рахунку-фактури №2/5/3 від 02 травня 2018 року на суму 4 208,16 грн, які підписані та скріплені печаткою відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ). Таким чином, 03 травня 2018 року був укладений спірний договір, за яким вона зробила 100% передплату за товар.

14 травня 2018 року від логістичної компанії вона отримала меблі та виявила, що колір меблів не відповідає її замовленню. Того ж дня вона зателефонувала до магазину та повідомила, що колір меблів не відповідає замовленому та просила замінити на відповідний колір, на що їй було повідомлено, що немає можливості це здійснити, оскільки в них відсутні необхідні меблі. Крім того, позивач надіслала відповідачу ФОП ОСОБА_1 претензію, на яку відповідь не отримала. Вказує, що з моменту придбання товару, вона зберігає поставлені меблі у незмінному вигляді, а тому вважає, що такі витрати повинні бути відшкодовані. Зазначає, що за її зверненням було проведено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 та останню було притягнуто до відповідальності.

До того ж, вважає, що їй була завдана моральна шкода, яка полягала в тривалому невиконанні відповідачами вимог позивача по відшкодуванню товару, а відповідно і душевних страждань через неможливість належним чином користуватись придбаним майном.

На підставі вищезазначеного, з урахуванням уточнених позовних вимог просила розірвати публічний договір (оферти) щодо придбання меблів для спальної кімнати на загальну суму 12 527,68 грн, який був укладений 03 травня 2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , стягнути солідарно з відповідачів 12 527,68 грн сплаченої суми, 985,50 грн витрат на доставку придбаного товару, моральну шкоду у розмірі 2 000 грн, витрати за зберігання меблів у розмірі 25 620 грн, та покласти на відповідачів судовий збір.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Розірвано публічний договір (оферти), який був укладений 03 травня 2018 року.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти сплачені за товар у сумі 12 527, 68 грн., витрати на доставку придбаного товару у сумі 985,50 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1 000 грн, що разом складає 14 513,18 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду мотивовано тим, що саме під час прийняття товару позивач виявила недоліки та повідомила відповідачу ФОП ОСОБА_1 про те, що меблі відрізняються кольором від тих, що вказані на сайті, та просила забрати в неї ці меблі та надати меблі кольору, що вказаний на сайті, або у випадку неможливості заміни повернути сплачені нею за товар кошти. На час розгляду справи відповідач ФОП ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання та не розірвала договір і не повернула позивачу гроші у розмірі вартості товару, а також не здійснила обмін товару на аналогічний належного кольору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розірвання публічного договору (оферти) щодо придбання меблів для спальної кімнати, який укладений 03 травня 2018 року, а також про стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_1 сплачених за товар коштів у сумі 12 527 грн 68 коп. і витрат на доставку придбаного товару у сумі 985 грн 50 коп., підлягають задоволенню.

З урахуванням характеру поведінки відповідача ФОП ОСОБА_1 , душевних і психічних страждань позивача, заявлені позовні вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 000 грн.

Разом з цим, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 про стягнення коштів та моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки продавцем меблів є відповідач ФОП ОСОБА_1 та саме нею, як продавцем товару, були порушені права позивача, гарантовані їй положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Та обставина, що позивач перераховувала кошти за придбаний у відповідача ФОП ОСОБА_1 товар на картковий рахунок відповідача ОСОБА_3 не доводить, що останньою були порушені її права згідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» та відповідно нею завдано моральної шкоди.

Внаслідок не надання належних та допустимих доказів понесення витрат на зберігання меблів у розмірі 25 620 грн, у задоволенні відповідних позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом перекручені обставини справи так, як електронний лист від позивачки (т. 2 а.с. 180), необхідно читати в контексті наданої письмової претензії від 14 травня 2018 року (т. 1 а.с. 10), яка свідчить про те, що позивач, отримавши меблі за рахунком-фактурою від 02 травня 2019 року №2/5/3 з`ясувала, що колір меблів їй не підходить, оскільки орієнтувалась на інший, та висунула вимогу про повернення товару виробнику, а не обміну. Окрім того, вказала, що упаковка не пошкоджена, всі комплектуючі в повній «сохранності», що саме і свідчить про належну якість товару. Ніяких вимог про обмін товару належної якості на аналогічний позивач, не заявляла, та прийняла другу частину меблів за рахунком-фактурою від 02 травня 2019 року №2/5/4. При цьому визнають, що письмовий договір купівлі-продажу між ними було укладено за допомогою засобів дистанційного зв`язку, а саме, шляхом оформлення позивачем замовлення через Інтернет- магазин ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7).

Відповідно до п. 8 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Права споживача у разі укладення договору на відстані регулюються ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для даного виду договорів, що судом першої інстанції не враховано та оцінка дій позивача, виходячи з вимог цієї норми права судом не надана.

Так, порядок укладення договорів на відстані регулюється частинами першою - третьєю ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, в них зазначено, що положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до п.1.2. договору Публічної Оферти, розміщеному на сайті інтернет-магазину ТМ ІНФОРМАЦІЯ_5: ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , продавець - юридична особа або фізична особа-підприємець, яка розміщує на Сайті інформацію про товари, які вона реалізує. Найменування продавця вказується в документах на передачу товару покупцеву. Пунктом 2.4 договору Публічної Оферти передбачено, що шляхом укладення цього договору покупець підтверджує, що він ознайомлений з інформацією про товар, який продається за умовами цього договору, а саме щодо його форми, габаритів, зовнішнього вигляду, дизайну, кольору, розміру, якості з характеристиками матеріалу, з якого товар виготовлений, а також з інформацією про його виробника, усвідомлює такі характеристики товару і їх значення, і згоден на придбання такого товару з такими характеристиками (т.1 а.с.37-41).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 придбала в інтернет-магазині ТМ ІНФОРМАЦІЯ_5: ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , меблі 24698 Венера Люкс Шкаф 4 дв. , Венера Люкс Комод 1000 та Венера Люкс Зеркало 1000, на загальну суму 12 527, 68 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 03 травня 2018 року.

14 травня 2018 року позивач звернулась із листом-претензією на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_5 ТМ, у зв язку з тим, що куплені меблі відрізняються кольором від тих, що вказані на сайті, просила забрати в неї ці меблі та надати меблі кольору, який вказаний на сайті, або у випадку неможливості заміни, повернути сплачені нею за товар кошти.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області за результатами здійсненого позапланового заходу, виявлено порушення вимог законодавства про захист прав споживачів відповідачем ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з чим було складено акт перевірки №10-05.3/000082 від 18 червня 2018 року. Даним актом встановлено, що під час здійснення позапланового заходу з`ясовано, що станом на 18 червня 2018 року підприємцем відмовлено споживачу ОСОБА_2 в реалізації права на повернення товару протягом чотирнадцяти днів.

За вказані порушення відповідача ФОП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155 КУпАП та накладено штраф у розмірі 153 грн (т.1 а.с.28-33).

22 червня 2018 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області було винесено припис №16 «Про виконання законних вимог споживача», яким приписано відповідачу ФОП ОСОБА_1 усунути порушення вимог законодавства про захист прав споживачів, задовольнити законні вимоги ОСОБА_2 (т.1 а.с.35-36).

Враховуючи вищезазначені обставини у справі, суд першої інстанції з урахуванням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», та положень Цивільного кодексу України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, у зв`язку із не виконанням ФОП ОСОБА_1 своїх зобов`язань, зокрема остання не розірвала договір і не повернула позивачу гроші у розмірі вартості товару, а також не здійснила обмін товару на аналогічний належного кольору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом також встановлено, що між сторонами в цій справі було укладено договір купівлі-продажу за допомогою засобів дистанційного зв`язку, а саме шляхом оформлення позивачем замовлення через інтернет-магазин ТМ ІНФОРМАЦІЯ_5: ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для такого виду договорів.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг.

Згідно з частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Саме такий публічний договір - розміщено на сайті інтернет-магазину ТМ ІНФОРМАЦІЯ_5 : ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно з пунктом 2.1 вказаного договору публічної оферти, покупець зобов язаний самостійно ознайомитися з умовами даного договору, і продавець не зобов язаний додатково або будь-яким іншим способом інформувати покупця про наявність договору крім як публікація на сайті.

У розумінні положень пункту 2.4 договору, шляхом укладення цього договору, покупець підтверджує, що він ознайомлений з інформацією про товар, який продається за умовами цього договору, а саме щодо його форми, габаритів, зовнішнього вигляду, дизайну, кольору, розміру, якості, з характеристиками матеріалу, з якого товар виготовлений, а також з інформацією про його виробника, усвідомлює такі характеристики товару і їх значення, і згоден на придбання такого товару з такими характеристиками.

Таким чином, зробивши 03 травня 2018 року замовлення на придбання меблів та здійснивши його оплату, позивач фактично погодилася із запропонованими умовами публічного договору з боку продавця товару інтернет магазин « ІНФОРМАЦІЯ_5», які викладені в договорі.

Колегія суддів зауважує, що саме 14 травня 2018 року, під час прийняття товару позивач виявила його недоліки, що не відповідає умовам укладеного між сторонами договору, та не позбавляє останнього права відмовитися від отримання і прийняття відповідного товару та вимагати повернення сплаченої за нього вартості, а також вартості доставки товару до пункту видачі (якщо суми фактично були оплачені платником). Одержувач має право скористатися даним правом до моменту підписання документів, які підтверджують отримання товару (зокрема документів перевізника про доставку відправлення з товаром одержувачеві).

За змістом частин четвертої, сьомої статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону.

Відповідно до частин п`ятої-дев`ятої статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

В даному випадку, відповідно до частини третьої, четвертої статті 698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця - фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними.

Таким чином, будь-які умови договору, що обмежують права покупця - фізичної особи порівняно з правами, встановленими, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів», є нікчемними. Зазначене стосується і обмеження права споживача на розірвання укладеного на відстані договору шляхом повідомлення продавця про це протягом 14 днів з моменту отримання товару (частина четверта статті 13 вказаного Закону).

Аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що висновки суду першої інстанції, про те, що споживач має право заявити про розірвання договору, та ставити питання про повернення грошей, сплачених за товар, є цілком доведеними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції перекручені обставини справи, та електронний лист позивача, що міститься в матеріалах справи (т. 2 а.с. 180) треба розуміти в контексті наданої нею письмової претензії від 14 травня 2018 року (т. 1 а.с. 10), яка фактично стосується вимоги про повернення товару, а не обміну, не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду в суді першої інстанції, отримали правову оцінку та додаткового правового аналізу не потребують.

Доводи апеляційної скарги про те, що письмовий договір купівлі-продажу між ними не укладався, тоді як договір купівлі-продажу між ними укладено за допомогою засобів дистанційного зв`язку, а саме, шляхом оформлення позивачем замовлення через Інтернет- магазин ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_5 »( ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7), отже права споживача у разі укладення договору на відстані регулюються ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для даного виду договорів, не спростовують висновків суду, обгрунтовано викладених в рішенні, оскільки не доводять наявності підстав, передбачених у ч.14 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.679 ЦК України щодо звільнення ФОП ОСОБА_1 від відповідальності.

Під час укладення договору купівлі-продажу сторони мають право відступити від положень Закону України «Про захист прав споживачів». Умова договору, якою погіршується становище споживача, зокрема обмежується його право на розірвання договору протягом 14 днів з дня отримання товару, є нікчемною в силу закону.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , всі доводи апелянта зводяться лише до переоцінки доказів і тлумачення норм діючого законодавства на свій розсуд, а тому розцінюються колегією суддів критично і до уваги не приймаються, оскільки не можуть слугувати підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида