КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року

м. Київ

справа №824/66/20

провадження № 22-вк/824/86/2020

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати з розгляду цивільних справ Лапчевської О.Ф., за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,

учасників справи: представників заявника Бичкова А .Б. , Денисенка О.М. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника компанії «ДЖЕЙ.ЕС КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) - Бичкова Андрія Борисовича про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення Китайської міжнародної економічної і торговельної арбітражної комісії від 27.12.2019 року у справі №М20180943 за позовом компанії «ДЖЕЙ.ЕС КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ КАРТОН» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до апеляційного суду з заявою про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення Китайської міжнародної економічної і торговельної арбітражної комісії від 27.12.2019 року у справі №М20180943 за позовом компанії «ДЖЕЙ.ЕС КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ КАРТОН» про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви вказував на те, що арбітражне рішення вступило в силу 27.12.2019 р., є остаточним і обов`язковим для обох сторін, в добровільному порядку боржником не виконується, а тому просив визнати і надати дозвіл на його виконання.

Боржник ТОВ «ЮГ КАРТОН» заперечувало проти визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення, вказуючи на те, що рішення суперечить публічному порядку.

Так, зазначило, що стягнення суми у розмірі більше ніж 5 000 000 доларів США може призвести до підриву фінансових засад діяльності підприємства, можливого подальшого його банкрутства та втрати державою значного обсягу податків, які сумлінно сплачує підприємство. Виконання арбітражного рішення може призвести до зупинення виробничої діяльності, що матиме наслідком втрату працівниками підприємства робочих місць та зростанню безробіття, що матиме наслідком підвищене навантаження на державний бюджет, пов`язане з виплатами соціальних гарантій по втраті роботи.

Таким чином, вказувало, що в разі визнання та надання дозволу на виконання арбітражного рішення суттєво будуть порушені соціальні та економічні інтереси держави, а отже матиме наслідком порушення публічного порядку України.

Заперечувало також товариство проти стягнення судових витрат, орієнтовний розрахунок яких заявив представник заявника у розмірі 16 000 євро, який є значно завищеним, необґрунтованим та неспівмірним із складністю даної справи, яку не можна віднести до категорії складних. Вказувало на правову позицію, викладену Верховним Судом у Постанові від 07.10.2019 р. у справі №905/1795/18, яка наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, фактичності їх понесення та обґрунтованості суми.

З огляду на викладене просило відмовити заявнику у наданні дозволу на примусове виконання арбітражного рішення та відмовити у стягненні судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

В судовому засіданні представники заявника підтримали доводи заяви, просив її задовольнити, визнати і надати дозвіл на виконання вказаного арбітражного рішення. В частині витрат на правову допомогу, заявника було повідомлено суд про подачу такого клопотання про їх стягнення протягом 5-ти днів з дня розгляду справи.

Представник боржника в судове засідання не з`явився, обмежившись направленням заперечень проти доводів заяви, просив у її задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та дослідивши заперечення боржника, суд доходить висновку про те, що заява представника компанії «ДЖЕЙ.ЕС КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) - Бичкова А.Б. про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення Китайської міжнародної економічної і торговельної арбітражної комісії від 27.12.2019 року у справі №М20180943 за позовом компанії «ДЖЕЙ.ЕС КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ КАРТОН» про стягнення заборгованості, підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 14.12.2012 року між компанією «ДЖЕЙ. EC. КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD), зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ КАРТОН», зареєстрованим в Україні, було укладено Договір № JS-C12003, за яким Заявник зобов`язувався поставити на користь Боржника обладнання, а Боржник, у свою чергу, зобов`язався сплатити на користь Заявника вартість обладнання.

Пунктом 11 Договору передбачалося, що у випадку неможливості вирішення суперечок та розбіжностей шляхом переговорів, спір між сторонами підлягає вирішенню виключно у Китайській Міжнародній економічній і торговельній арбітражній комісії. Місце арбітражу - м. Шанхай, Китайська Народна Республіка. У зазначеному пункті Договору сторони також погодили, що рішення Арбітражного суду є остаточним та обов`язковим для обох сторін.

У зв`язку з тим, що Боржник свої зобов`язання за Договором не виконав, 20.07.2018 року Заявник подав до Китайської міжнародної економічної і торговельної арбітражної комісії прохання про арбітражний розгляд.

27.12.2019 року в м. Шанхай, Китайська Народна Республіка, Китайською міжнародною економічною і торговельною арбітражною комісією у складі головуючого арбітра пана Тана Гунюаня , арбітрів пана Сяо Юнпіна та пана Ге Вейцзюна , було прийнято арбітражне рішення у справі №М20180943 за позовом компанії «ДЖЕЙ. EC. КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) до TOB «ЮГ КАРТОН», згідно з яким:

1. Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу суму у розмірі 5 000 000 доларів США що стягується за Договором.

2. Відповідач зобов`язаний сплатити штрафні санкції за прострочення оплати за Договором, які обчислюються починаючи з 27 жовтня 2015 року до дати сплати Відповідачем всієї суми, що підлягає оплаті, у розмірі 5 000 000 доларів США за річною ставкою 6%.

3. Сума арбітражного збору у цій справі становить 767 400 китайських юанів, 70% з яких, що становить 537 180 китайських юанів, несе Відповідач; а інші 30%, що становить 230 220 китайських юанів, несе Позивач. Вищезгаданий арбітражний збір покривається за рахунок депозитного платежу, внесеного Позивачем, тому Відповідач сплачує Позивачу суму у розмірі 537 180 китайських юанів.

4. Нарахована плата за послуги арбітра, Сяо Юнпіна, у цій справі становить 6 841 китайських юанів, оплата яких покладається на Позивача. Вищезазначені фактичні витрати покриваються за рахунок депозиту, внесеного Позивачем, у розмірі 15 000 китайських юанів, тому залишок у розмірі 8 159 китайських юанів повертається Позивачу Китайською міжнародною економічною і торговою арбітражною комісією (СІЕТАС).

5. Усі інші вимоги, висунуті Позивачем у цій справі, залишаються без задоволення.

Відповідно до резолютивної частини Арбітражного рішення, Відповідач зобов`язаний здійснити повну виплату вищезазначених сум Позивачу протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Арбітражним рішенням.

При цьому Арбітражне рішення вступило в силу з моменту його винесення, тобто 27.12.2019 року, є остаточним і обов`язковим для обох сторін цього арбітражного розгляду.

Арбітражне рішення було отримано Заявником у день його ухвалення, тобто 27.12.2019 року.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» Арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

У відповідності до ч. 1 ст. 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше (ч. 2 ст. 474).

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Крім того, визнання та виконання арбітражних рішень регулюється також Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі -Конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року, та членами якої є Швейцарія та Сполучене Королівство Велика Британія.

Нью-Йоркська конвенція встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Стаття 4 Конвенції, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: a) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Перевіряючи дотримання вище викладених вимог, судом встановлено, що трирічний строк на подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання вказаного рішення дотримано, до заяви стягувачем долучено документи у відповідності до переліку, визначеного статтею 4 Конвенції, що узгоджуються з положеннями ст. 476 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Окрім того, перелік підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначено в статті 478 ЦПК України.

Так, статтею 478 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; ґ) або рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, презюмуючи обов`язковість арбітражного рішення, також передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Згідно статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Стаття 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» також передбачає, що у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що: - одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або - сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або - рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або - склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або - рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: - об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або - визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Досліджуючи обставини, викладені у запереченнях директора боржника та документи, надані на їх підтвердження, суд не вбачає їх достатніми для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу і розцінює як намагання уникнути виконання господарського зобов`язання, з огляду на таке.

Так доводи заперечень про порушення публічного порядку, судом відхиляються, оскільки порушення публічного порядку може мати місце тільки у випадках, коли виконання іноземного арбітражного рішення несумісне з основами правопорядку держави, що не впливає на приватноправові відносини, що склалися між сторонами господарської угоди та на їх зобов`язання, що виникли на підставі цього контракту. Арбітражне рішення ухвалено виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту і поширює свою дію тільки на боржника.

Не може вважатись порушенням публічного порядку, можливе не отримання державою в майбутньому податків у зв`язку з банкрутством підприємства, оскільки арбітражне рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, рішення ухвалено виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, поширює свою дію тільки на боржника.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом 05.09.2018 р. у справі №761/46285/16-ц.

З огляду на викладене, ТОВ «ЮГ КАРТОН» не підтвердило існування визначених статтею 36 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж», статтею 478 ЦПК України та Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року підстав для відмови в задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

В частині, що стосується витрат на правову допомогу, питання буде вирішуватись за окремо поданою заявою, відповідно до клопотання про це заявника, протягом п`яти днів з дня винесення рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 479 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Керуючись ст. 479 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ДЖЕЙ.ЕС КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) - Бичкова Андрія Борисовича про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення Китайської міжнародної економічної і торговельної арбітражної комісії від 27.12.2019 року у справі №М20180943 за позовом компанії «ДЖЕЙ.ЕС КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ КАРТОН» про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання арбітражного рішення Китайської міжнародної економічної і торговельної арбітражної комісії від 27.12.2019 року у справі №М20180943 за позовом компанії «ДЖЕЙ.ЕС КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ КАРТОН» про стягнення заборгованості.

Видати виконавчий лист на примусове виконання арбітражного рішення Китайської міжнародної економічної і торговельної арбітражної комісії (м. Шанхай, Китайська Народна Республіка) від 27.12.2019 року у справі №М20180943 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ КАРТОН» (ідентифікаційний код юридичної особи: 36880389) на користь компанії «ДЖЕЙ. EC. КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD):

- 5 000 000 (п`ять мільйонів) доларів США;

- штрафних санкцій за прострочення оплати за Договором, які обчислюються починаючи з 27 жовтня 2015 року до дати сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ КАРТОН» всієї суми, що підлягає оплаті, у розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) доларів США за річною ставкою 6% (шість відсотків);

- арбітражного збору у розмірі 537 180 (п`ятсот тридцять сім тисяч сто вісімдесят) китайських юанів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 22 червня 2020 року.

Суддя Лапчевська О.Ф.