провадження №: 2/752/5772/20
У Х В А Л А

24.06.2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі; визнати недійсним договір дарування від 22.10.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., за реєстровим № 4812, щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважає необхідним клопотання про відстрочення сплати судового збору задовольнити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 136 ЦПК України, встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Таким чином, відповідно до ст.12 ЦПК України заявник повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, позивач є пенсіонером та розмір суми судового збору, який необхідно сплатити за подання до суду вищезазначеної позовної заяви перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача, що відповідності до Закону України «Про судовий збір», унеможливлює сплату нею судового збору у встановленому законом розмірі.

Відповідно до п. 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, у зв`язку із цим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - задовольнити.

Відстрочити позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Ю. Мазур