Справа №265/3434/20
Провадження №2-о/265/307/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

за участю секретаря - Дрьомової О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 265/3434/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя із вказаною заявою, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_1 . Заявник натомість з 19 березня 2008 року зареєстрована та мешкала в АДРЕСА_2 . В 2011 році здоров`я батьків заявника погіршилось, бо ОСОБА_3 практично повністю втратила зір, а ОСОБА_4 страждав серцево-судинними захворюваннями та переніс інсульт. Через це в 2012 році заявниця переїхала до своїх батьків по АДРЕСА_1 , де їх доглядала та мешкала із ними разом. Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Усі дії щодо поховання своїх батьків здійснювались особисто заявницею. На теперішній час після смерті батьків заявниці залишилось спадкове майно. Для оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до нотаріусу, який однак 9 вересня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину заявниці відмовив внаслідок пропуску строку прийняття спадщини. Зазначала, що оскільки на час смерті своїх батьків заявниця фактично мешкала із ними разом однією сім`єю в АДРЕСА_1 , вважала, що вона фактично прийняла спадщину після смерті як матері, так й свого батька. Вказувала, що у неї немає спору щодо спадкування майна із зацікавленою особою, яка є рідною сестрою заявниці. Таким чином для поновлення своїх спадкових прав заявниця просила суд встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини в АДРЕСА_1 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась.

Представник ОСОБА_1 , який діє на підставі ордеру, ОСОБА_5 , в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги, які просив суд задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві ОСОБА_1 .

Заінтересована особа, ОСОБА_2 , до суду не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, підтримуючи заявлені ОСОБА_1 вимоги та прохаючи їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть, виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 1829 від 15 грудня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 29).

Також відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 1413 від 8 жовтня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 16).

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим відділом РАГС Іллічівського райвиконкому м. Жданова Донецької області, актовий запис № 811 від 23 червня 1981 року, вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якої вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 34).

На підставі свідоцтва про шлюб, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 281 від 22 серпня 2017 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 одружились, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а. с. 36).

Також судом було встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим Іллічівським районним бюро РАГС м. Жданова Донецької області, актовий запис № 891 від 23 травня 1972 року, вбачається, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками якої вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 3 березня 2011 року, яке набуло чинності 15 березня 2011 року, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ), актовий запис № 1705 від 27 серпня 1993 року, було розірвано.

На підставі наведених документів, що підтверджують родинні відносини, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні було доведено факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними сестрами, а померлі ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 були їх батьками.

Відповідно до п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі змісту ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно із ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ст. 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Суд встановив, що постановою від 9 вересня 2019 року приватний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_1 через пропуск нею строку подання заяви про прийняття спадщини та відсутність підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (а. с. 9).

За інформацією, отриманою судом 5 червня 2020 року з 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя, вбачається, що відсутні спадкові справи щодо майна померлих ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , що також підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру (а. с. 50, 51).

Суд зазначає, що за інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 10 червня 2020 року вбачається, що по АДРЕСА_1 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (момент смерті ОСОБА_3 ) були зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 (момент смерті ОСОБА_4 ) був зареєстрований лише ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 58).

Суд також встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована в АДРЕСА_2 з 19 березня 2008 року по теперішній час, що підтверджується відомостями від 10 червня 2020 року з Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради (а. с. 57).

Суд натомість зазначає, що відповідно до акту № 590 від 12 вересня 2019 року, виданого КСН мікрорайон «232 Квартал» та оглянутого у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_10 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_1 , починаючи з лютого 2012 року, що підтверджується свідченнями сусідів (а. с. 10).

На підставі довідки про склад сім`ї № 591, виданої 12 вересня 2019 року КСН мікрорайон «232 Квартал», вбачається, що ОСОБА_10 в АДРЕСА_1 мешкає разом із чоловіком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_11 , 2011 р. н. (а. с. 11).

Допитані у судовому засіданні свідки, ОСОБА_12 , яка мешкає з 1946 року по АДРЕСА_4 , та ОСОБА_13 , яка мешкає по АДРЕСА_3 з 1987 року, є сусідами по домоволодінню АДРЕСА_1 , які вказували суду, що по АДРЕСА_1 мешкали ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та їх діти, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16. В подальшому ОСОБА_2 одружилась та стала мешкати за іншою адресою, а у 2011 році ОСОБА_16 помер. Після цього внаслідок погіршення стану здоров`я через смерть свого сина разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які залишились мешкати удвох, починаючи з 2012 року із ними стала жити донька останніх, ОСОБА_1 , яка здійснювала догляд за своїми батьками, які його за станом свого здоров`я потребували. Так заявниця за твердженнями свідків мешкала постійно по АДРЕСА_1 зі своїми батьками. При цьому ОСОБА_1 мешкала постійно по АДРЕСА_1 як до моменту смерті у 2017 році своєї матері, ОСОБА_3 , так й до моменту смерті у 2018 році свого батька, ОСОБА_4 , залишаючись мешкати за цією й після смерті своїх батьків. Додавали, що похованням батьків також займалась ОСОБА_1 .

Також в судовому засіданні було підтверджено, що похованням своїх батьків, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , займалась ОСОБА_1 , що вбачається зі свідоцтв про поховання від 9 жовтня 2018 року та від 16 грудня 2017 року, договорів-замовлень № 1324 від 8 жовтня 2018 року та від 16 грудня 2017 року, накладних з придбання товарів ритуальної належності, талона на поминальний обід, фіскальних чеків та квитанцій від 8 жовтня 2018 року, від 16 грудня 2017 року та від 15 грудня 2017 року (а. с. 17, 18-19, 20, 21, 30, 31, 32, 33).

На підставі наданих суду медичних документів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 дійсно проходив стаціонарне лікування у серпні-вересні 2018 року через перенесений інсульт, що підтверджується копією виписки із медичної картки № 12346, протоколом УЗО, висновками ендоскопії, направленням на паталогогістологічне обстеження (а. с. 22-28).

Зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи такою, що фактично мешкала по АДРЕСА_1 , що було доведено сукупністю досліджених доказів, в тому числі показами свідків, на момент відкриття спадщини як після смерті своєї матері, ОСОБА_3 , так й на момент смерті свого батька, ОСОБА_4 , фактично набула спадкових прав за законом на спадщину померлих спадкодавців, оскільки є спадкоємицею 1-ї черги за законом.

Таким чином на підставі вивчених в судовому засіданні доказів судом було встановлено, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки постійно мешкала разом із спадкодавцем на момент смерті по АДРЕСА_1 .

Також в суді було доведено, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки постійно мешкала разом із спадкодавцем на момент смерті по АДРЕСА_1 .

Виходячи з переліченого, заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом встановлення факту її постійного проживання разом із своїми батьками на момент їх смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 258, 263-265, 315 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заінтересована особа: ОСОБА_2 , - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по АДРЕСА_1 разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по АДРЕСА_1 разом із своїм батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 23 червня 2020 року.

Суддя