Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.06.2020 р. 145/680/20

2/145/459/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 18 лютого 2001 року уклала шлюб з відповідачем.

В шлюбі у них народилися сини: ОСОБА_3 , 2001 р.н., який уже повнолітній, та ОСОБА_4 , 2008 р.н., який після розірвання шлюбу проживатиме із нею.

Спільне майно вони розділять добровільно.

У них різні погляди на життя, різні та несумісні характери. Примирення між ними уже неможливе.

Просить розірвати шлюб.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, позов підтримує повністю, просить після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 ".

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу про розірвання шлюбу розглянути у його відсутності, позов визнає, просить розірвати шлюб.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що 18 лютого 2001 року зареєстровано шлюб між сторонами (а.с.3).

Шлюб фактично розпався. Сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, втратили взаємні почуття, примирення неможливе.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст.4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.110, 112,113 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 18 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тиврівського районного управління юстиції Вінницької областіміж ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №5.

Позивачці після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 ".

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та р відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 24 червня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Ратушняк І. О.