Дата документу 01.07.2020
Справа № 334/248/20
Провадження № 2/334/1989/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх дітей. В позові зазначив, що з 15.01.2011 року вони з відповідачкою перебували у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2016 року у справі № 334/1185/16-ц визначено місце проживання дітей разом з позивачем. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2016 року у справі № 334/11186-15-ц шлюб між сторонами було розірвано. Діти проживають разом із позивачем. Позивач працює інженером у ПАТ «Запоріжжяобленерго». Відповідач має нову родину, має ще одну дитину, допомоги на утримання спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надає. Діти навчаються в загальноосвітній та музичній школі. Зазначав, що щомісячні витрати пов`язані із розвитком, навчанням, медичним обслуговуванням, оздоровленням, харчуванням, іншими необхідними складовими для зростання дітей сплачує він. Загальна сума витрат у період з 2016 року по 2019 рік склала 73434,30 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнути з відповідачки додаткові витрати пов`язані з освітою, медичним обслуговуванням та лікуванням, розвитком, оздоровленням доньки, ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у розмірі 25 000 грн.

Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

Відповідач надала відзив на позовну заяву, де зазначала, що після розірвання шлюбу з позивачем, 15.11.2016 року між нею та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, прізвище ОСОБА_6 було змінено на ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народилась донька ОСОБА_8 . З моменту народження доньки, відповідач не мала можливості працювати, у зв`язку з тим, що здійснювала догляд за дитиною та отримувала соціальні виплати після її народження. У третьому кварталі 2019 року відповідачкою отримано дохід, заробітну плату у розмірі 3010,71 грн. від АТ «Укрпошта», у четвертому кварталі 2019 року - 2103,62 грн. від АТ «Укрпошта» та 9032,73 грн. заробітної плати від АТ «АФЗ». Таким чином, загальний розмір отриманої відповідачкою заробітної плати в 2019 році становив 14147,06 грн. Незважаючи на скрутне матеріальне становище, відповідачка приймає участь у матеріальному забезпеченні своїх дітей. Так, протягом четвертого кварталу 2019 року, відповідачкою добровільно перераховано позивачу аліменти на утримання дітей в розмірі 6018 грн. Протягом січня - лютого 2020 року - 3060 грн. Крім того, відповідачка забезпечує дітей всім необхідним, коли вони перебувають разом із нею. Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району від 28.11.2019 року № 620 визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні відповідачки з дітьми: кожну першу та третю суботу з 9-00 до 19-00. В цей час вона приділяє увагу дітям, гуляє з ними, розважає. Крім того, відповідачка зазначила, що власного житла вона не має, вимушена винаймати житло. Визнала позов частково, просила стягувати з неї 1/3 від усіх доходів, заперечувала щодо стягнення з неї додаткових витрат на дітей.

Про час і місце судового засідання 01.07.2020 сторони повідомлені судом належним чином.

Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України вирішено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Розглянувши означене клопотання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню. На території Запорізької області як територію регіону із сприятливою епідемічною ситуацією відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених п.3 цієї постанови. Крім того, станом на 01.07.2020 суди на території Запорізької області працюють у штатному режимі без обмежень. Виходячи з наведених обставин, суд вважає відсутніми перешкоди для участі сторін у судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду міста Запоріжжя.

У судовому засіданні відповідач та її представник підтримали позицію висловлену у відзиві, проти позову заперечували частково.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача та її представника, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.08.2016 рокуу справі № 334/11186/15-ц шлюб між сторонами було розірвано. (а.с. 11)

Від шлюбу сторони ОСОБА_10 та ОСОБА_1 мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 2-3)

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2016 року у справі № 334/1185/16-ц судом визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9. та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7. разом з батьком ОСОБА_1 . (а.с.10)

15.11.2016 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , прізвище ОСОБА_6 було змінено на ОСОБА_11 (а.с.85)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачкиОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_8 . (а.с. 86)

Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району від 28.11.2019 року № 620 визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні відповідачки з дітьми: кожну першу та третю суботу з 9-00 до 19-00.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму, стан здоров`я і матеріальне становище сторін, дітей, матеріальне становище платника аліментів, яка працює в ПП «Агенція фізичного захисту» на посаді торговець комерційний, отримує постійний та регулярний заробіток у вигляді заробітної плати, будь-які стягнення за виконавчими листами з неї не провадяться.

Відповідно дост. 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК Українивизначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК Українивстановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьоюстатті 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно дост.182 СК Українипри призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини,що маютьістотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідност.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, а починаючи з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставіст. 82 ЦПК України,обставини,які визнаютьсяучасниками справи,не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи інтереси дітей та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідачки ОСОБА_2 аліментів на утримання двох малолітніх дітей у загальному розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15.01.2020 року.

Статтею 191 СК Українипередбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат пов`язаних з освітою, медичним обслуговуванням та лікуванням, розвитком, оздоровленням доньки, ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у розмірі 25 000,0 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017року (справа №6-1489цс17) звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.Зазначенні положення ґрунтуються також на правовій позиці Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленій 10 травня 2018 року у справі № 2-1161/2011.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обгрунтовуватися відповідними документами, витрати на спеціальний медичний огляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо.

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами наявність додаткових витрат у розумінні діючого законодавства.

Проаналізувавши докази, надані позивачем щодо додаткових витрат на утримання дитини, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено дійсно понесених додаткових витрат на дітей на суму 25000 грн., суду не надано жодного належного доказу, як-то оригіналів фіскальних чеків. Як вбачається з позовних вимог, до додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей позивач відносить витрати на харчування у дошкільному навчальному закладі, благодійні внески батьків школа «Барвінок», фіскальні чеки на харчові продукти та паливо (бензин А-92), скраплений газ, квитки на розважальні заходи. Суд вважає, що у силу положень статті 185 СК Українивказані витрати не відносяться до додаткових витрат на дітей, викликаних особливими обставинами, а є звичайними витратами на дитину, тому відшкодування цих витрат повинно здійснюватися за рахунок аліментів, які відповідачка сплачує згідно з рішенням суду.

Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат у розмірі 25 000,0 грн. задоволенню не підлягають.

На підставіст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Оскільки позивач згідно діючого законодавства звільнений від сплати судового збору, тому сума судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. повинна бути стягнена в дохід держави з відповідачки.

Керуючись ст. ст.5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст.182-185 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ), що зареєстрована: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 ), що зареєстрований: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 15.01.2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат у розмірі 25 000,0 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ), що зареєстрована: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 06.07.2020 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.