н/п 2/490/555/2020 Справа № 490/1044/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2020 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні.

У підтвердження своїх вимог позивач послалась на наступне.

З 09.07.2007 року по 21.09.2018 року знаходилась у трудових відносинах з ЖКП « Південь». Та звільнена в зв`язку зі скороченням штату.

На момент звільнення була заборгованість по заробітній платі у сумі 18685,08 грн.

Часткова виплата заробітної плати в сумі 13 923,08 грн. проведена 16.11.2018 року. Залишок у сумі 4739,18 грн. стягнуто виконавчою службою 30.01.2019 року.

Посилаючись на приписи ст.ст. 116, 117 КЗПП України, позивач і просила про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в період з 21.09.по 16.11.2018 року в загальній сумі 11535.81 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати 295,79 грн.

Ухвалою від 30.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до підготовчого судового засідання.

Підготовче провадження у справі закрито ухвалою суду від 23.10.2019 року.

Позивач до судового засідання не з`явилась, позов підтримала, просила про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач відзиву на позов не надав, представника до судового засідання не направив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.223 ЦПК України.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 09.07.2007 року знаходилась у трудових відносинах з ЖКП « Південь».

Наказом № 211-к від 21.09.2018 року звільнена у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗПП України.

Довідкою № 106 від 21.09.2018 року, виданою ЖКП «Південь» підтверджена наявність заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 в сумі 18685,08 грн

Судовим наказом від 11.10.2018 року, виданим Центральним районним судом м. Миколаєва, стягнуто з ЖКП Південь на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 18686,08 грн.

За випискою по карті ОСОБА_1 вбачається, що заборгованість по заробітній платі перечислена в сумі 3579,02 грн.-16.11.2018 року; 10344,06 грн. - 16.11.2018 року, та 4763 грн. - 30.01.2019 року.

За приписами ст.117 КЗПП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені ст.116 КЗПП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середньомісячний заробіток за весь час затримки до фактичного розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗПП України, при звільнення працівника, виплата всіх сум, що належить йому від підприємства. Установи, організації, проводиться у день звільнення.

Чинний КЗпП України не оперує таким терміном, як «співмірність», як, власне, і ЦК України, однак на нього є відсилання у Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року (справа № 1-11/2012), у якому йдеться про те, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними із нею.

Стаття 11 ЦПК України також говорить про пропорційність у цивільному процесі.

Застосування принципу співмірності стало чи не основним у практиці розгляду трудових спорів, коли роботодавцем перестала бути тільки держава через свої органи (публічний сектор), але виникли нові форми використання найманої праці фізичною/юридичною особою (приватний сектор).

Загальними засадами права, а саме справедливості та розумності, які були сформульовані ще римськими юристами « ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , quod ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 , qui ІНФОРМАЦІЯ_5 circumvenit» Paul., D. 1, 3, 29. Той, хто чинить дії, заборонені законом, порушує закон; той, хто оминає закон, дотримуючись його букви, порушує дух закону ( ОСОБА_2 «Коментар до закону Цинція» ( ОСОБА_3 ), пізніше закріплено в ОСОБА_4 1, 3, 29). Тобто, дотримуватися необхідно не тільки букви закону, але і його духу. Говорячи сучасною мовою, необхідно не допускати зловживання правом.

Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, у частині врахування критеріїв, за якими можна зменшити розмір відшкодування, і вважала, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, із чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, Суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у розмірі 4 000 грн., задовольнивши позов частково.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Підень» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.09.2018 року по 16.11.2018 року у розмірі 4000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РОНКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Південь», , місце розташування: 54018, м. Миколаїв, вул. А. Олійника, 9-А.

Повний текст рішення виготовлений 03 липня 2020 року

СУДДЯ Черенкова Н.П.