Номер провадження: 22-ц/813/3058/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. (заінтересована особа - квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси), на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Абухіна Р.Д. 11 травня 2010 року у м. Одеса,-

встановила:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із скаргою на дії головного державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. (т. 1 а.с. 1).

В обґрунтування скарги послався на те, що 20 березня 2017 року, на виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2016 року, постановами начальника Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області поновлені виконавчі провадження ВП № 45243429 та ВП № 45304078 з примусового виконання рішення суду від 08 листопада 2013 року.

Здійснення зазначених виконавчих проваджень доручено головному державному виконавцю Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Перчику В.О.

Заявник, посилаючись на те, що у відновлених ВП № 45243429 та ВП № 45304078 відсутні виконавчі листи, в зв`язку з чим головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Перчик В.О. був зобов`язаний винести постанови про закінчення виконавчих проваджень, однак, цього не зробив.

Враховуючи наведене вище, скаржник вважав бездіяльність державного виконавця протиправною, незаконною та просив суд зобов`язати держвиконавця закінчити виконавчі провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. щодо не винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45243429 та ВП № 45304078. Зобов`язано головного державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. винести постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45243429 та ВП № 45304078 (т.1 а.с. 215-217).

В апеляційній скарзі Державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчик В.О. просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нову, якою у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що виконавчі листи було втрачено, а тому їх пред`явлення у місячний термін, з дня винесення постанови про відновлення виконавчого провадження стягувачем, судом або органом, яким повернуто виконавчий документ, фактично є неможливим. Крім того, боржником було порушено строки на оскарження рішення та дій державного виконавця (т. 1 а.с. 222-226).

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2017 року, на виконання ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2016 року, постановами начальника Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області були поновлені виконавчі провадження ВП № 45243429 та ВП № 45304078 з примусового виконання рішення суду від 08 листопада 2013 року.

Здійснення зазначених виконавчих проваджень доручено головному державному виконавцю Другого Приморського ВДВС ОМУЮ Перчику В.О.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Згідно п. 13 ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 червня 2019 року встановлено, що з моменту відновлення виконавчих проваджень ВП № 45243429 та ВП № 45304078 в них відсутні виконавчі листи, у зв`язку із чим головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Перчик В.О. був зобов`язаний винести постанови про їх закінчення. Однак, станом на момент розгляду справи судом першої інстанції головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Перчик В.О. постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45243429 та ВП № 45304078 не виніс, чим проявив протиправну бездіяльність.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вірно вказано у судовому рішенні - особою, бездіяльність якого оскаржується, не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що стягувачем пред`явлено виконавчий документ за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону, у зв`язку із чим суд вірно вважав скаргу законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд першої інстанції обґрунтовано вважав заявлені вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. про те, що виконавчі листи було втрачено, а тому їх пред`явлення у місячний термін, з дня винесення постанови про відновлення виконавчого провадження стягувачем, судом або органом, яким повернуто виконавчий документ, фактично є неможливим, та, крім того, боржником було порушено строки на оскарження рішення та дій державного виконавця.

Так, 07 травня 2020 року, за результатами службової перевірки дій Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О., проведеної заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) Гумуржи Д.М. було винесено постанови, якими дії Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. визнано такими, що проведені з недотриманням вимог ч.1 ст.13, п.13 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: щодо винесення постанов про закінчення виконавчого провадження та порушення строків вчинення виконавчих дій.

Крім того, колегія суддів враховує, що 08 травня 2020 року, на підставі п.13 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45243429 та ВП № 45304078.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оска ржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 23 червня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе