Справа 636 / 1222 / 20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді - Ковригіна О.С.
за участю секретаря - Фатєєвої С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку набувальної давності,-
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину житлового будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.09.1991 року, виданого відділом приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації. Право власності на вище вказану частину житлового будинку зареєстроване КП «Чугуївське МБТІ» 30.09.1994 року, реєстровий № 63 . Інша 1/2 частина вищевказаного житлового будинку належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі вище вказаного свідоцтва про право власності, який був знятий з реєстрації - 13.04.1998 року та який не проживає, не утримує свою вище вказану частину будинку з моменту його реєстрації на протязі більше ніж 21 рік і позивачу не відомо, де він фактично мешкає.
Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі більше 10 років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Позивач зазначив, що володіє в цілому будинком більше 10 років, згідно ст. 344 ЦК України за набувальною давністю він вважає, що являється його власником.
Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав суду заяву про підтримку свого позову та просив суд розглядати справу без його участі (а.с.16).
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.30).
Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез`явившихся учасників за наявними доказами справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину житлового будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.09.1991 року, виданого відділом приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації. Право власності на вище вказану частину житлового будинку зареєстроване КП «Чугуївське МБТІ» 30.09.1994 року, реєстровий № 63. Інша 1/2 частина вище вказаного житлового будинку належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі вище вказаного свідоцтва про право власності, який був знятий з реєстрації - 13.04.1998 року та який не проживає, не утримує свою вище вказану частину будинку з моменту його реєстрації на протязі більше ніж 21 рік і позивачу не відомо, де він фактично мешкає.
Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі більше 10 років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Позивач володіє в цілому будинком більше 10 років, згідно ст. 344 ЦК України за набувальною давністю він є його власником.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.
Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленого законом.
Згідно Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Враховуючи положення ст.ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.
Крім того, згідно з положеннями п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, і беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.
При цьому, якщо строк давності володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.
Таким чином, навіть, якщо до строку набувальної давності зараховувати строк добросовісного та відкритого володіння вказаною вище Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд з 01.01.2001, цей строк складає більше, ніж 15 років.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач не утримує свою вище вказану частину будинку з моменту його реєстрації на протязі більше ніж 21 рік, був знятий з реєстрації - 13.04.1998 року, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідності ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст.ст. Керуючись: ст. ст. 10, 11, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину майна за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину житлового будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя -