Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2020 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді Соколишиної Л.Б.

при секретарі Хандусь І.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» про відшкодування збитків в порядку регресу,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 січня 2017 року в м. Черкаси по вул. Пилипенка, 41, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та автомобіля марки «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2017 року відповідача було визнано винним у скоєнні данної дорожньо-транспортної пригоди. На момент ДТП автомобіль «Toуоtа» був застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором добровільного страхування наземного транспорту № АЗ-049/000/160000520 від 19 жовтня 2016 року, у зв`язку з чим страхова компания, виконуючи взяті на себе зобов`язання, на підставі страхового акту № КАСКО/049/000/17/0011 від 17 лютого 2017 року виплатила страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 27712 грн. 15 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс», у зв`язку з чим ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до нього з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу. 04 квітня 2019 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» відповідно до умов договору обов`язкового страхування № АК/0852469 сплатило на рахунок ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 10780 грн. 82 коп. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 16931 грн. 33 коп. 02 серпня 2019 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та позивачем був укладений договір про відступлення права вимоги № 02/08/2019, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до зазначеного договору. Оскільки страхової виплати ПрАТ «Європейський страховий альянс» не було достатньо для повного відшкодування понесених збитків, позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 16931 грн. 33 коп. Однак, відповідач на дану вимогу не відреагував. Просить стягнути з відповідача на його користь завдані збитки у розмірі 16931 грн. 33 коп.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що внаслідок ДТП, яке сталося 13 січня 2017 року, автомобіль марки «Toуоtа» під керуванням ОСОБА_6 отримав механічні ушкодження з його вини. Указаний автомобіль було відремонтовано і вартість такого ремонту склала 28792 грн. Страхова компанія позивача здійснила виплату страхового відшкодування без урахування зносу деталей. Страхова компанія, в якій застрахована його цивільна відповідальність, ПрАТ «Європейський страховий альянс» відшкодувала позивачу 10780 грн. 82 коп., як було зазначено у висновку № 12 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту автомобіля від 28 січня 2017 року. Страхова компанія повністю покрила збитки згідно з указаним висновком з урахуванням зносу деталей, тому, на його думку, мова про недостатність страхового відшкодування йти не може. Посилається на ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, вважає, що позивач подав позов всупереч ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій наведено повний перелік випадків подачі регресного позову. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він позовні вимоги підтримав та пояснив, що вважає безпідставним посилання відповідача на порушення позивачем вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки норми даного спеціального закону регулюють саме правовідносини відповідача та його страховика - ПрАТ «Європейський страховий альянс», проте, на його думку, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин між позивачем та відповідачем. У свою чергу, страховик відповідача при здійсненні виплати страхового відшкодування за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АК/0852469, керувався умовами договору та вимогами ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відтак здійснив відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи (тобто відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу). На його думку, на страховика відповідача покладено обов`язок відшкодування лише оціненої шкоди (вартості матеріального збитку), з урахуванням зносу, яка є меншою, ніж вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу. Первісний кредитор - ПрАТ «УПСК», після виплати страхового відшкодування своєму страхувальнику відповідно до положень ст. 27 Закону Україні «Про страхування», ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, отримало право останнього, як потерпілого, вимагати відшкодування завданої шкоди у повному обсязі, яке кореспондується з відповідним обов`язком відповідача як заподіювача шкоди. Враховуючи те, що страхової виплати, яку було здійснено страховиком відповідача, було недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, тому первісний кредитор на підставі ст. 1194 ЦК України отримав право звернутися безпосередньо до відповідача як заподіювача шкоди з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, вважає необгрунтованим посилання відповідача на норми ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважає, що в даному випадку правовідносини між сторонами регулюються загальними нормами Цивільного Кодексу України, а також ст.27 Закону України «Про страхування». Відтак, внаслідок скоєння ДТП у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки, у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Тоуоtа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, однак страхової виплати було недостатньо для повного відшкодування завданих збитків, та враховуючи те, що у страховика відповідача, на його думку, не виник обов`язок з відшкодування різниці у вигляді фізичного зносу, вважає, що така різниця має бути сплачена безпосередньо відповідачем. Відповідне право вимоги позивачу було відступлено на підставі Договору про відступлення права вимоги № 02/08/2019 від 02 серпня 2019 року. Просить про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2020 року було залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс».

Від представника третьої особи надійшли пояснення щодо позовної заяви, в яких зазначено, що 04 жовтня 2016 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та відповідачем було укладено договір (Поліс АК/0852469) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим транспортним засобом згідно з даним договором є автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 . 13 січня 2017 року сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача та автомобіля «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . Відповідач повідомив ПрАТ «Європейський страховий альянс» про подію із забезпеченим транспортним засобом. 19 липня 2017 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» отримало претензію ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про виплату 27712 грн. 15 коп. з висновком № 12 автотоварознавчого дослідження від 28 січня 2017 року. 18 серпня 2017 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило розрахунок суми страхового відшкодування та склало страховий акт на суму 10780 грн. 82 коп., а 18 жовтня 2017 року здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у зазначеному розмірі. При цьому посилається на ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Крім того, зазначає, що ст. 29 указаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, на підставі отриманих документів ПрАТ "Європейський страховий альянс" виплатило страхове відшкодування у розмірі 10780 грн. 82 коп. Таким чином, на його думку, ПрАТ "Європейський страховий альянс" виконало свої зобов`язання відповідно до умов полісу у повному обсязі. Вважає, що різницю між фактичною вартістю ремонту пошкодженого автомобіля та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, має відшкодувати саме винуватець ДТП, яким є відповідач по справі.

Позивач у судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у позові.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 січня 2017 року в м. Черкаси по вул. Пилипенка, 41, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та автомобіля марки «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

За даним фактом постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2017 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Транспортний засіб «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , страхувальником якого є ОСОБА_6 був застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗ-049/000/160000520 від 19 жовтня 2016 року.

13 січня 2017 року ОСОБА_6 звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страховий випадок.

23 січня 2017 року було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується даними протоколу огляду транспортного засобу від 23 січня 2017 року.

Відповідно до висновку № 12 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , складеному 28 січня 2017 року, вартість матеріального збитку внаслідок ДТП 14 січня 2017 року складає 10780 грн. 82 коп.

Згідно з ремонтною калькуляцією № 12 від 28 січня 2017 року вартість ремонту указаного автомобіля була розрахована у розмірі 28792 грн. 15 коп.

Страховик, керуючись указаним договором страхування, кваліфікував дорожньо-транспортну пригоду як страховий випадок, про що 17 лютого 2017 року було складено страховий акт № КАСКО/049/000/17/0011, відповідно до якого розмір страхового відшкодування на підставі розрахунку до даного страхового акту становить 27712 грн. 15 коп.

Згідно з копією платіжного доручення № 1920 від 21 лютого 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило ПП ОСОБА_7 страхове відшкодування відповідно до акту № ОЦ/049/000/17/0011 у розмірі 27712 грн. 15 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс» за полісом № НОМЕР_3 .

16 січня 2017 року відповідач повідомив страховика про подію з транспортним засобом.

ПрАТ «Європейський страховий альянс» було отримало претензію від ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за № 2311/17 від 17 липня 2017 року про виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 27712 грн. 15 коп.

18 серпня 2017 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило розрахунок суми страхового відшкодування та склало страховий акт № 267/17/50/ЦВ04/01/2, за яким розмір страхового відшкодування до виплати склав 10780 грн. 82 коп.

Згідно з копіями платіжних доручень № 1445 та № 7268 від 18 жовтня 2017 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» виплатило страхове відшкодування матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до акту № 267/17 за договором № НОМЕР_3 у загальному розмірі 10780 грн. 82 коп.

У матеріалах справи міститься претензія № РУ/17/0011 від 15 листопада 2017 року, надіслана представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на ім`я відповідача про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням збитків в порядку регресу у розмірі 16931 грн. 33 коп.

Відповідно до договору № 02/08/2019 про відступлення права вимоги від 02 серпня 2019 року, укладеного між позивачем та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» первісний кредитор передає (відступає) свої права вимоги до боржників, а новий кредитор (позивач) набуває право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до зазначеного договору.

Згідно з додатком № 1 до договору № 02/08/2019 про відступлення права вимоги від 02 серпня 2019 року в якості регресної вимоги, що передається за договором, зазначено відносно боржника ОСОБА_3 , який є відповідачем по справі, про розмір страхового відшкодування (розмір вимоги) 16931 грн. 33 коп. відповідно до договору страхування № аз-049/000/160000520 від 19 жовтня 2016 року.

У матеріалах справи міститься вимога позивача до відповідача про виплату страхового відшкодування № РУ/17/0011 від 15 листопада 2017 року, в якій позивач вказує про відшкодування його страховиком ПрАТ «Європейський страховий альянс» матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 10780 грн. 82 коп. Крім того, у даній вимозі позивач зазначає про те, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 16931 грн. 33 коп., що підлягає стягненню з винної особи, тобто з відповідача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Разом з тим, статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком згідно зі статтею 8 Закону України "Про страхування" є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права), інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить виплата страхового відшкодування при настанні страхового випадку у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик - ПрАТ «Європейський страховий альянс» за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з відповідачем, також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної потерпілій стороні встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16-ц, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці".

Такого ж висновку дійшов й Верховний Суд у Постанові від 25 листопада 2019 року у справі № 761/41395/16-ц, де, крім зазначеного, вказав, що саме з винуватця ДТП підлягає стягненню різниця між заподіяним розміром майнової шкоди та розміром страхового відшкодування, враховуючи наявність підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Таким чином, третя особа здійснила виплату страхового відшкодування у повному обсязі відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а різницю між фактичною вартістю ремонту пошкодженого ТЗ та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, має відшкодувати саме винуватець ДТП - відповідач по справі, на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача посилався на порушення позивачем вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якими, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Однак, норми даного спеціального закону регулюють саме правовідносини відповідача та його страховика ПрАТ «Європейський страховий альянс», проте не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем.

У свою чергу, страховик відповідача - ПрАТ «Європейський страховий альянс» при здійсненні виплати страхового відшкодування за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0852469, керувався умовами договору та вимогами ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відтак здійснив відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, тобто відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відтак, на страховика відповідача згідно з нормами указаного Закону покладено обов`язок відшкодування лише оціненої шкоди (вартості матеріального збитку), з урахуванням зносу, яка є меншою, ніж вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу.

Водночас, як підтвердженого матеріалами справи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно з ремонтною калькуляцією від 28 січня 2017 року, склала: 28792 грн. 15 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, первісний кредитор - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», після виплати страхового відшкодування своєму страхувальнику відповідно до положень ст. 27 Закону Україні «Про страхування», ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, отримало право останнього, як потерпілого, вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі, яке кореспондується з відповідним обов`язком відповідача як заподіювача шкоди.

З огляду на те, що у даному випадку страхової виплати (страхового відшкодування) було недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, тому первісний кредитор на підставі ст. 1194 ЦК України отримав право звернутися безпосередньо до відповідача як заподіювача шкоди з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У свою чергу, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, до позивача як нового кредитора перейшло відповідне право стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) і страховим відшкодуванням за полісом №АК/0852469 (оціненою шкодою),

Крім того, необгрунтованим є посилання відповідача на норми ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вже зазначалося норми даного спеціального закону регулюють саме правовідносини відповідача та його страховика - ПрАТ «Європейський страховий альянс», проте не можуть бути застосовані до спірних правовідносин між позивачем та відповідачем. Водночас, у даному випадку правовідносини між сторонами регулюються загальними нормами Цивільного Кодексу України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом.

У даному випадку, до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (первісного кредитора) як страховика потерпілого перейшло право вимоги до відповідача як заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

З урахуванням того факту, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, однак страхової виплати було недостатньо для повного відшкодуванні завданих збитків, оскільки у страховика відповідача не виник обов`язок з відшкодування різниці у вигляді фізичного зносу, тому така різниця має бути сплачена безпосередню відповідачем.

Як вже зазначалося, відповідно до наданого ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» висновку № 12 автотоварознавчого дослідження від 28 січня 2017 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складників пошкодженого транспортного засобу «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 10780 грн. 82 коп.

Отже, на підставі отриманих документів ПрАТ "Європейський страховий альянс" виплатило страхове відшкодування у розмірі 10780 грн. 82 коп.

Таким чином, ПрАТ "Європейський страховий альянс" виконало свої зобов`язання відповідно до умов полісу у повному обсязі.

Відтак, внаслідок скоєння вказаної ДТП у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Toуоtа», державний номерний знак НОМЕР_2 . у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що склав 16931 грн. 33 коп.

Відповідне право вимоги позивачу було відступлено на підставі договору № 02/08/2019 про відступлення права вимоги від 02 серпня 2019 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 16931 грн. 33 коп.

Що стосується розподілу судових витрат, то у матеріалах справи містяться документи, які досліджені у судовому засіданні та підтверджують надання позивачу з боку його представника професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

А тому, оскільки позовні вимоги було задоволено, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 5000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп..

На підставі викладеного, ст.ст. 10, 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 страхову виплату у розмірі 16931 грн 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 судові витрати у розмірі: 768 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову та 5 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду безпосередньо, або до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи через Черкаський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення - апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Повне судове рішення складено 23 червня 2020 року.

Позивач: ФОП ОСОБА_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_5 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», м. Київ, вул.Ямська, 28-А, .

Суддя: Л. Б. Соколишина