Справа № 473/1465/20
РІШЕННЯ

іменем України

"09" липня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: представника позивача адвоката Шкурак Б.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

в травні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що між ним та ОСОБА_1 03.04.2020 року укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу кошти в сумі 140 000 грн. 00 коп., які останній зобов`язався повернути в строк до 17.04.2020 року.

Посилаючись на те, що відповідач ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення суми боргу, позивач просив про стягнення з нього обумовлених коштів у судовому порядку.

Ухвалою суду від 14.05.2020 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представника позивача адвокат Шкурак Б.О. позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти в розмірі 140 000 грн. 00 коп., які зобов`язався повернути до 17.04.2020 року (включно). На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних коштів, останнім 03.04.2020 року складено розписку.

Проте позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав, що визнано ним у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів.

З положень ст. 1046, ст. 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

При цьому, розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, повинна містити інформацію про те, що позичальник отримав певну грошову суму в борг, а також зобов`язаний її повернути.

Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 140 000 грн. 00 коп. боргу за договором позики.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 також підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1 400 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 141, 259, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , борг за договором позики в розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) грн. 00 коп., а також 1 400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Лузан