КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року

м. Київ

справа № 824/71/20

провадження № 22-ск/824/23/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна»

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року у складі одного третейського судді Морозова О.В.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про розірвання договору оренди та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року у справі №09062008/06, яким задоволено позов суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ; розірвано договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 01 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем; визнано за СПД - фізичною особою ОСОБА_2 право власності на перероблені об`єкти загальною площею 909,9 м2 , а також на добудовані некапітальні споруди загальною площею 887,0 м2 по АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорту.

Стверджує, що вказаним рішенням порушується його право на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :66:148:0147, що придбана заявником на електронних торгах від 21 лютого 2020 року та належить йому на праві приватної власності згідно свідоцтва від 27 лютого 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №126, оскільки ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного рішення набув право власності на будівлі, що знаходяться на вказаній земельній ділянці.

Зазначає, що вказана земельна ділянка перебувала в оренді у позивача ще з 2001 року, та на підставі даного рішення третейського суду останнім подано звернення до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради щодо поновлення договору оренди земельної ділянки №66-6-00018 від 06 липня 2001 року.

Уважає, що склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону, а саме ст.16 Закону України «Про третейські суди», оскільки розгляд здійснювався лише одним суддею Морозовим О.В., а не трьома, як визначено вказаним законодавством. З огляду на дані обставини, таке рішення, на думку ОСОБА_1 , підлягає скасуванню відповідно до п.4 ч.2 ст. 458 ЦПК України.

Звертає увагу колегії суддів на те, що справа про розірвання договору оренди нерухомого майна та визнання права власності є непідсудною третейському суду та повинна розглядатись виключно судом загальної юрисдикції у відповідності до ст. 6 ЗУ «Про третейські суди», ст. ст. 107, 114, 181 ЦПК України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення від 16.06.2008 року), оскільки для спорів, що стосуються нерухомого майна, визначена виключна підсудність справ. Вказане вважає додатковою підставою для скасування рішення відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 458 ЦПК України.

Положеннями статті 23 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Частина друга даної норми містить виключення щодо розгляду судових справ з приводу оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, які розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

У зв`язку із зазначеним, подана ОСОБА_1 заява підлягає розгляду Київським апеляційним судом як судом першої інстанції у порядку, встановленому Розділом VIII ЦПК України.

Ухвалою суду від 16 червня 2020 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_2 про відвід судді відмовлено.

26 червня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшли заперечення представника ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , що отримані суддею 30 червня 2020 року, в яких остання просить повернути ОСОБА_1 заяву про скасування рішення третейського суду, у зв`язку з тим, що заява подана особою, яка не має права на подачу такої заяви, а провадження у справі закрити.

Зазначає, що за заявою ОСОБА_2 збудовані ним об`єкти нерухомого майна були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 000, про що видано витяг з індексним номером 103764643.

Зауважує, що фактично при прийнятті рішення про купівлю земельної ділянки та станом на день проведення прилюдних торгів 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 було достовірно відомо, що на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була офіційна інформація про те, що право власності зареєстровано на підставі рішення третейського суду.

Посилалась на те, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення третейський суд мав право розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарський правовідносин, в тому числі, справи у спорах щодо нерухомого майна; а право на оскарження рішення третейського суду мали лише сторони спору.

Окрім того, звертала увагу на те, що на момент прийняття рішення третейського суду ОСОБА_1 не мав повної дієздатності, оскільки на той час йому виповнилося лише 17 років, а отже рішення третейського суду про визнання права власності, на думку представника ОСОБА_5 , не могло порушити права та законні інтереси заявника, які виникли у нього через 12 років після прийняття рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 457 ЦПК України справа про оскарження рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до суду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги заяви про скасування рішення третейського суду підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували. ОСОБА_4 уважала, що провадження у справі підлягає закриттю, а заява - поверненню заявнику.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши підстави та мотиви поданої заяви, а також дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що подана заява про скасування рішення третейського суду не підлягає задоволенню судом, виходячи з наступного.

Судом установлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року у справі №09062008/06 задоволено у повному обсязі позов СПД - фізичної особи ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди та визнання право власності; розірвано договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 01 квітня 2007 року між СПД - фізичною особою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнано за СПД - фізичною особою ОСОБА_2 право власності на переобладнані об`єкти загальною площею 909,80 кв.м, а також на добудовані некапітальні споруди загальною площею 887,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорту.

Відповідно до частин першої, другої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Згідно з частинами першою-другою статті 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні норми закріплені у частині третій статті 51 Закону України «Про третейські суди».

Тлумачення статті 458 ЦПК України та статті 51 Закону України «Про третейські суди» свідчить, що у них передбачено виключний перелік підстав для скасування рішення третейського суду і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

ОСОБА_1 , не будучи учасником третейського розгляду звернувся із заявою про скасування рішення третейського суду, оскільки уважає, що рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року є таким, що прийняте у відношенні його прав та обов`язків, оскільки будівлі, право власності на які вказаним рішенням визнано за ОСОБА_2 , розташовані на території земельної ділянки, кадастровий номер :66:148:0147, яка з 27 лютого 2020 року на праві власності належить ОСОБА_1 за результатом прилюдних торгів, які відбулись 21 лютого 2020 року.

Так, за змістом Протоколу №467135 проведення електронних торгів по лоту №404512, торги відбулися 21 лютого 2020 року з продажу земельної ділянки загальною площею 0,4141 га, кадастровий номер :66:148:0147, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ціною продажу 3 548 266,90 грн. Переможцем торгів визначено ОСОБА_1 .

Відповідно до Свідоцтва, серія та номер: 126, виданого 27 лютого 2020 року, приватний нотаріус Разумовська М.А. посвідчила, що ОСОБА_1 на праві власності належить майно, що складається з: земельної ділянки, площею 0,4141 га, кадастровий номер :66:148:0147, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яке придбане ОСОБА_1 за 3 548 266,90 грн, що раніше належало ОСОБА_6 на підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 16 липня 2018 року за реєстровим №4366.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка, площею 0,4141, кадастровий номер :66:148:0147 з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 27 лютого 2020 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва, серія та номер: 126, виданий 27 лютого 2020 року, видавник: Разумовська М.А. , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Таким чином, за результатом проведених електронних торгів від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 став переможцем та 27 лютого 2020 року набув право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :66:148:0147, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 вересня 2008 року задоволено клопотання про видачу виконавчого документа на виконання оскаржуваного у даній справі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року.

24 вересня 2008 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10 листопада 2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нерухоме майно загальною площею 909,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року.

Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» НЖ-2017 №1445 від 06 червня 2017 року, нежила будівля загальною площею 909,8 кв.м в буд. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за СПД - фізичною особою ОСОБА_2 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року та ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16 вересня 2008 року, виконавчого листа, виданого 24 вересня 2008 року.

Отже, ФОП ОСОБА_2 набув право власності на нежитлових приміщень загальною площею 909,8 кв.м на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 з 2008 року є законним власником указаного нерухомого майна.

При цьому з 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у відкритому доступі містяться відомості щодо права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно загальною площею 909,8 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зважаючи на викладене, у ОСОБА_1 , який у 2020 році виявив намір придбати нерухоме майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,4141 га, кадастровий номер :66:148:0147, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за 3 548 266,90 грн, існували всі можливості для того, щоб з`ясувати, що на цій земельній ділянці розташовані нежитлові приміщення, які належать на праві власності іншій особі, оскільки така інформація містилася у державному реєстрі та була доступна для ознайомлення.

Отже, ОСОБА_1 , як покупець, мав би пересвідчитись перед здійсненням купівлі об`єкта нерухомості у тому, що такий об`єкт є вільним та у відсутності будь-яких перешкод для вчинення відповідного правочину, спрямованого на набуття права власності.

Окрім того, Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Інфо-Лідер» 16 червня 2008 року вирішено питання лише щодо нежитлових приміщень загальною площею 909,8 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , будь-яких обставин щодо земельної ділянки, кадастровий номер :66:148:0147, що знаходиться за адресою: м. Київ, на АДРЕСА_2 , даним рішенням не встановлено.

Отже, з урахуванням того, що оскаржуваним рішенням третейського суду не вирішувалось питання щодо земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , рішення ухвалено майже за 12 років до набуття ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку, останній, як добросовісний набувач, мав би дізнатися про наявність на території майбутньої власності іншого нерухомого майна, яке з 2017 року було зареєстровано на іншу особу у Державному реєстрі нерухомого майна, суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, оскільки таким рішення питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, не вирішувалось і не могло бути вирішено з огляду на те, що предметом третейського розгляду були нежитлові приміщення, а також з підстав відсутності будь-яких прав ОСОБА_1 на земельну ділянку на час ухвалення оскаржуваного рішення третейським судом.

Зважаючи на те, що оскаржуваним рішенням третейського суду не зачіпаються права та обов`язки ОСОБА_1 , інші підстави для скасування рішення третейського суду, які висуваються заявником у поданій заяві, відповідно не являються предметом перегляду у даному провадженні.

Таким чином, суд доходить висновку про необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року у справі №09062008/06.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні заяви, судові витрати понесені заявником, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 454, 457, 458, 460 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Інфо-Лідер» від 16 червня 2008 року - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку, передбаченому для оскарження рішень суду, до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.А. Кравець