Єдиний унікальний номер 341/1789/19
Номер провадження 2/341/313/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

з участю секретаря судового засідання Король І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яблунівської сільської ради Галицького району про скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, -

встановив:

ОСОБА_1 16.10.2019 звернувся до суду з позовом і просить суд ухвалити рішення, яким скасувати рішення Яблунівської сільської ради народних депутатів Галицького району від 22 лютого 2001 року в частині видачі Державного акту серії ІІ-ІФ № 034861, виданого 03 вересня 2001 року на ім`я ОСОБА_2 та визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 034861, виданий 03 вересня 2001 року на ім`я ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 05.02.1996 року у книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний актовий запис за № 6, на право власності на земельну ділянку площею 1, 5205 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради, Галицького району, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою суду від 17.03.2020 замінено відповідача - відділ Держгеокадастру у Галицькому районі Івано-Франківської області на належного відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Начальником Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Л.Чорнопиським скеровано відзив на позов, в якому просить залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині визначення строною у справі Головне управління та розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника Головного управління, оскільки єдиним відповідачем є тільки сільська рада, яка ухвалювала рішення про передачу земельної ділянки у власність.

13.07.2020 позивач подав через канцелярію суду заяву про залишення єдиного відповідача за його позовом - Яблунівську сільську раду.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_2 . Відкрилася спадщина за законом. Оскільки батько, ОСОБА_3 (чоловік спадкодавця) проживав разом із спадкодавцем на час її смерті та був зареєстрований, тому вважався таким, що прийняв спадщину, але почав оформляти її документально у 2001 році. 19.06.2001 року нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори в Івано-Франківській області йому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно, на яке батькові видано свідоцтво, складалося з земельної частки (паю), посвідченого Сертифікатом серії ІФ №0048844 належного ОСОБА_2 . У тому, що їй належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Спілки селян власників «Яблунів», що у с. Яблунів, Галицького району, Івано-Франківської області, розміром 59,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі на місцевості.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько, ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом. Він являється спадкоємцем зазначеного у заповіті майна, тому звернувся із письмовою заявою, у встановлені законом строки, до державного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Державним нотаріусом на підставі заяви заведено спадкову справу, після чого 21.12.2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Спадщина, на яку йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Спілки селян власників «Яблунів», що у с. Яблунів, Галицького району, розміром 59,77 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Дане майно належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0048844, виданного на підставі рішення Галицької районної державної адміністрації від 10.02.2000 року за №41 та на підставі свідоцтва про право на спадщину , виданого Галицькою районною державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області від 19.06.2001 року.

Після отримання свідоцтва на спадщину, позивач звернувся у Відділ Держгеокадастру з приваду виготовлення документів на земельну ділянку, яку успадкував. Але там повідомили про те, що виготовити правовстановлюючі документи не є можливим, оскільки 03.09.2001 року на вказану земельну дялінку видавався Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ІФ№ 034861 на ім`я його матері ОСОБА_2 .

Вважає, що даний документ який видавався на ім`я ОСОБА_2 слід визнати недійсним з одночасним скасуванням Державного акту на право приватної власності на землю серії серії ІІ-ІФ№ 034861, виданного на підставі рішення Яблунівської сільської ради Галицького району від 22.02.2001 року, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 317 від 03.09.2001 року. Також слід визнати незаконним та скасувати рішення Яблунівської сільської ради від 22.02.2001 року, на підставі якого видавався Державний акт, оскільки прийняття рішення сільською радою та видача Державного акту відбувалися після смерті матері ОСОБА_2 . Зазначає, що сам по собі факт, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не одержала Державного акту на право приватної власності на землю, не є підставою для обмеження його права, як спадкоємця, на спадкування права власності на земельну ділянку за загальними правилами спадкування. Просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач та його представник, не з`явилися, однак адвокатом Шевчук Н. М. скеровано заяву, в якій повідомляє, що позовні вимоги позивач підтримує повністю, просить задовольнити у повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Справу розглянути без участі позивача та представника.

Більшівцівська селищна рада в особі в.о. старости с. Яблунів ОСОБА_4 в судове засідання представника не скерувала, однак подала до суду заяву, в якій немає заперечень про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ІФ №034861, виданий 03.09.2001 року Яблунівською сільською радою Галицького району, який був помилково виданий на помершу особу ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приймаючи рішення по суті спору, враховує наступне.

За змістом ст. 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (в редакції, яка була чинною на час прийняття рішення Яблунівської сільської ради народних депутатів Галицького району Івано-Франківської області від 22 лютого 2001 року) передача земельних ділянок у приватну власність проводилася Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови-до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельнуділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної діялнки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), проводиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів розглядаються у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (в редакції, яка була чинною на час видачі спірного державного акта) право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Право власності на земельну дялінку посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, райцонним Радами народних депутатів (стаття 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 (в редакції, яка була чинною на час видачі спірного державного акта), та виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушують права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Таким чином, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки вважаються законними, належними та окремими способами поновлення порушених прав у судовому порядку.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.02.1996 року ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Спадкоємцем за законом став чоловік, ОСОБА_3 (батько позивача).

19.06.2001 року державним нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори в Івано-Франківській області видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_2 . Спадковим майном, на яке видано свідоцтво, складається із права на земельну частку/пай/, посвідченого сертифікатом, серії ІФ №0048844 належного ОСОБА_2 в тому, що їй належить право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувавє в колективній власності Спілці селян власників «Яблунів», що у с. Яблунів, Галицького району, розміром 59,77 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.05.2017 року ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (а.с.9).

21 грудня 2017 року державним нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори Кіщук Л. І., ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого: спадкоємцем за заповітом майна спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є йог осин ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається, зокрема, з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності спілки селян власників «Яблунів», що в с. Яблунів, Галицького району розміром 59,77 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Дане майно належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0048844, виданого на підставі рішення Галицької РДА від 10.02.2000 року за №41 та зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №299 та на підставі Свідоцтва про спадщину, виданого Галицькою районною державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області 19.06.2001 року, реєстровий №519 (а.с.14).

Як вбачається з довідки Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Відділу у Галицькому районі, виданої ОСОБА_1 , про те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданого 03.09.2001 року серії НОМЕР_3 034861 гром. ОСОБА_2 , вважати таким, що втратив силу так як був помилково зареєстрований на померлу особу (а.с.16).

З копії рішення Більшівцівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Галицького району Івано-Франківської області від 22.01.2019 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеутрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами пункту с. Яблунів, урочище «Сімлин» площею 0,0432га (а.с.15).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №034861 від 03.09.2001 року - на підставі рішення Яблунівської сільської ради від 22 лютого 2001 року - ОСОБА_2 , видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №034861 від 03.09.2001 року, яка проживає у с. Яблунів, передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,5205 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Яблунівської сільської ради, призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Тобто через п`ять років після її смерті.

Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під №317 (а.с. 13 зворот).

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 вищезазначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що рішення Яблунівської сільської ради від 22 лютого 2001 року і Державний акт серії ІІ-ІФ № 034861 на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 від 03.09.2001 року, видані через п`ять років після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже в порушення вимог закону, суд визнає недійсними рішення Яблунівської сільської ради в частині передачі в приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,5205 га в межах згідно з планом, що розташована на території Яблунівської сільської ради та Державний акт серії ІІ-ІФ № 034861 на право приватної власності на землю, а також скасовує його державну реєстрацію за №317.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд приходить висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

На підставі ст.ст. 3, 5, 391 ЦК України, ст.ст. 81, 83, 152, 158, 189, 212 ЗК України, та керуючись ст.ст. 4, 19, 77, 78, 82, 247, 258, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_1 до Яблунівської сільської ради Галицького району про скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю - задовольнити.

Скасувати рішення Яблунівської сільської ради народних депутатів Галицького району Івано-Франківської області від 22 лютого 2001 року в частині видачі Державного акту серії ІІ-ІФ № 034861, виданого 03 вересня 2001 року на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 034861, виданий 03 вересня 2001 року на ім`я ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 05.02.1996 року у книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний актовий запис за № 6, на право власності на земельну ділянку площею 1,5205га, що розташована на території Яблунівської сільської ради, Галицького району, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскарженим.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 розділу ХП «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби ( COVID-19 ), процесуальний строк, визначений ст. 354 ЦПК України для апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя:І. М. Юсип