Справа № 354/1033/13-ц
Провадження № 22-ц/4808/527/20
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

секретаря: Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Яремчанського міського суду від 18 лютого 2020 року, в складі судді Польської М.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06.05.2014 року за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

18 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд рішення Яремчанського міського суду від 06.05.2014 року за нововиявленими обставинами у справі № 354/1033/13-ц за позовом Івано-Франківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Ворохтянський держлісгосп, до виконавчого комітету Поляницької сільської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06.05.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.09.2014 року, позов Івано-Франківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, задоволено, визнано недійсним державний акт серії ІФ №083738 на право власності на земельну ділянку площею 0.1000 га, яка розташована в с.Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, виданого Поляницькою сільською радою 03.09.2003 р. ОСОБА_1 , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 000047, кадастровий номер земельної ділянки 220020021.

Суди мотивували своє рішення тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку був отриманий на підставі незаконного рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №27 від 10.07.2003 року. Також, суди посилалися на вирок Галицького районного суду від 20.04.2011 року, який був скасований ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 26.08.2014 року із направленням справи на новий розгляд. Постановою Галицького районного суду від 04.03.2015 року провадження у кримінальній справі було закрито за строком давності. Про вказану обставину заявнику стало відомо згодом в 2015 році, оскільки він не являється стороною кримінального провадження.

Також, нововиявленою обставиною є постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2014 року у справі №809/184/14, яка була залишена в силі ухвалою як Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2014 року, так і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.08.2014 року, якою встановлено факт чинності рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №27 від 10.07.2003 року. В той же час ДП «Ворохтянське ЛГ» подало до Івано-Франківського окружного адміністративного суду позов про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №27 від 10.07.2003 року, який був Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року у справі №809/533/15 задоволений. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року вказану постанову було скасовано. Відтак, на думку заявника, з 16.11.2015 року відновили свою дію судові рішення в адміністративній справі №809/184/14, якими встановлено чинність та законність рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №27 від 10.07.2003 року. На думку заявника мають місце нові істотні обставини, які не були відомі на момент винесення рішення Яремчанським міським судом.

Визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акта та визнання дій щодо цього факту незаконними не передбачено законом. Відтак, зі скасуванням постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року виникли підстави для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Яремчанського міського суду від 06.05.2014 року.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 18 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Яремчанського міського суду від 05 травня 2014 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

На дану ухвалу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт зазначив, що у своїй заяві заявник вказав на основні чотири обставини які дають підстави для перегляду ухваленого судом рішення за нововиявленими обставинами, якими є: 1) скасування вироку Галицького районного суду від 20.04.2011року на який посилався суд в рішенні від 06.05.2014 року, за результатами розгляду даної справи провадження у кримінальній справі було закрито за строком давності; 2) набрання чинності 29.07.2014 року постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2014 року у справі №809/184/14; 3) скасування Постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року у справі №809/533/15 ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року; 4) визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акта.

Усі вказані обставини станом на час ухвалення рішення по суті справи існували, однак не були відомі заявнику, входять до предмета доказування та впливають на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки зазначеним нововиявленим обставинам, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, а відтак, зазначене є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Апелянт просить скасувати ухвалу Яремчанського міського суду від 18.02.2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу перший заступник прокурора Івано-Франківської області зазначив, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать вимогам чинного процесуального законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

Зазначив, що скасування вироку Галицького районного суду від 20 квітня 2011 року на який посилається апелянт, не потягло за собою постановлення іншого, протилежного за змістом, судового рішення, а тому не впливає на висновки, покладені в основу оспорюваного рішення Яремчанського міського суду від 06.05.2014 року.

На момент скасування вироку по кримінальній справі дана цивільна справа перебувала в провадженні Апеляційного суду Івано-Франківської області, яким досліджувалися докази в сукупності, в тому числі й щодо результатів судового розгляду кримінальної справи №248436, а тому не може вважатися нововиявленою.

Також безпідставними є і посилання апелянта на рішення у адміністративних справах №809/184/14 та №809/533/15, оскільки предметом спору у справі №809/184/14 було не рішення виконкому Поляницької сільської ради від 10.07.2003 року №27, а рішення Поляницької сільської ради від 09.02.2005 року №144 «Про розгляд протесту першого заступника прокурора Івано-Франківської області», а у справі №809/533/15 провадження у справі закрито з підстав непідсудності даної справи адміністративному суду. Крім того, про наявність постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2014 року у справі №809/184/14, яка в подальшому залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2014 року, заявнику було відомо під час розгляду даної справи Апеляційним судом Івано-Франківської області, а тому вказана обставина не є нововиявленою.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник прокуратури Івано-Франківської області Верешко М.І. та представник виконавчого комітету Поляницької сільської ради Мотюк Л.С. заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Представник Ворохтянського держлісгоспу у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив із того, що наведені заявником обставини не є нововиявленими та не можуть бути підставою для перегляду рішення суду.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Встановлено, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06.05.2014 року у справі №354/1033/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.09.2014 року, визнано недійсним державний акт серії ІФ №083738 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в с.Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, виданого Поляницькою сільською радою 03.09.2003 року ОСОБА_1 , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №000047, кадастровий номер земельної ділянки 220020021.

Відповідно до частини 1 статті 361 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на час подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 2 зазначеної статті підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у пунктах 1 та 2 частини 2 статті 361 ЦПК України 2004 року, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України в чинній редакції, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина 4 статті 423 ЦПК України).

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18.11.2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.08.2014 року скасовано вирок Галицького районного суду від 20.04.2011 року у кримінальній справі №248436 щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України. Справу передано на новий розгляд в суд першої інстанції.

Постановою Галицького районного суду від 04.03.2015 року провадження у кримінальній справі закрито за строком давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На зазначену обставину ОСОБА_1 послалася як на нововиявлену.

Водночас, постановою Галицького районного суду від 04.03.2015 року, як і вироком цього суду від 20.04.2011 року, встановлено, що члени організованої групи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за погодженням з ОСОБА_7 , склали та видали завідомо неправдиві рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради, в тому числі №27 від 10.07.2003 року, якими вилучено з Поляницького лісництва Ворохтянського ДЛГ земельні ділянки загальною площею 40,69 га, віднесено їх в землі запасу сільської ради, змінено цільове призначення з земель лісового фонду в землі житлової та громадської забудови, які підписав та завірив печаткою сільський голова. У подальшому члени організованої групи склали та видали завідомо неправдиві додатки до рішень виконавчого комітету Поляницької сільської ради, в тому числі до рішення №27 від 10.07.2003 року, яким надано громадянам земельні ділянки. Рішення про вилучення земель державної власності не приймались.

Таким чином, скасування вироку Галицького районного суду від 20.04.2011 року та закриття провадження у кримінальній справі не встановлює законність рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №27 від 10.07.2003 року, на підставі якого ОСОБА_1 видано державний акт серії ІФ №083738 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, а, отже, не спростовує обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та не може вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Також встановлено, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2014 року у справі №809/184/14, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.08.2014 року, на яку ОСОБА_1 також зіслалась як на нововиявлену обставину, визнано протиправним та скасовано рішення Поляницької сільської ради від 09.02.2005 року №114 «Про розгляд протесту першого заступника прокурора Івано-Франківської області».

Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.09.2014 року у даній справі (а.с. 56-61 т. 3), на час апеляційного перегляду рішення Яремчанського міського суду від 06.05.2014 року ОСОБА_1 було відомо про скасування постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2014 року у справі №809/184/14 рішення Поляницької сільської ради №114 від 09.02.2005 року, оскільки вказана обставина наводилася апелянтом як одна з підстав для скасування рішення від 06.05.2014 року.

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що вказана обставина не є нововиявленою. Крім того, судом правильно зазначено, що предметом спору у справі №809/184/14 було рішення Поляницької сільської ради від 09.02.2005 року №114, а не рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради від 10.07.2003 року №27.

Щодо посилань заявника на скасування ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року у справі №809/533/15, якою було визнано нечинним рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №27 від 10.07.2003 року, то судом першої інстанції вірно зазначено, що постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року скасовано з підстав непідсудності даної справи адміністративному суду. При цьому, зі змісту ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року вбачається, що апеляційним судом не давалася оцінка встановленим судом першої інстанції обставинам.

Також суд першої інстанції правильно вказав, що така підстава, як незаконність визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акта, могла б бути предметом оцінки судами при розгляді цивільної справи та не може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06.05.2014 року за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до їх переоцінки.

З огляду на викладене та з урахуванням положень статті 375 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Яремчанського міського суду від 18 лютого 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 липня 2020 року.

Головуюча О.В.Пнівчук

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко