Справа № 606/688/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне рішення)

24 червня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що стратила право користування житловим будинком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка понад 10 років не проживає у даному будинку, жодного майна, яке б належало відповідачу у будинку немає, вона повністю припинила виконувати обовязки члена сімї, які повязані з утриманням житла, оплатою комунальних послуг.

Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просив визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі вимог ст.391 ЦК України.

У судове засіданні позивач не з"явився, однак надав заяву відповідно до якої просив позов задовольнити, справу слухати за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подала.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Як вбачається із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №11135327 виданого Реєстраційною службою Теребовлянського районного управлінння юстиції у Тернопільській області від 26.09.2013 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Теребовлянського районного суду від 20.08.2013 року.

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 13.02.2020 року, 11.08.2019 року, від 13.02.2019 року, складеного депутатами Дарахівської сільської ради, встановлено, що за адресою, АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована, але тривалий час не проживає, при обстеженні домогосподарства не виявлено її речей.

Судом було встановлено, що відповідач тривалий час, з часу реєстрації не проживає у будинку позивача, відсутня у місці реєстрації без поважних причин, не сплачувала комунальні послуги і не несла жодних обовязків по утриманню даного житла. Її особистих речей за місцем реєстрації немає.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч.1 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому відповідно до положень ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч.1 ст.16ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку, де зареєстрований відповідач.

Аналіз встановлених судом обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратила інтерес до житла, в якому зареєстроване її місце проживання, оскільки більше десяти років у ньому фактично не проживає, участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг не бере, а тому втратила право користування даним жилим приміщенням.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин її відсутності більше десяти років, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання її такою, що втратила право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду таких встановлено не було.

За вказаних обставин , виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судове засідання не зявився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

В силу ст.141 ЦПК України із відповідача ОСОБА_2 в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273,280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, за адресою:

АДРЕСА_1 із ОСОБА_2 в користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Теребовлянським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скаргана заочнерішення судувідповідачем подаєтьсяпротягом тридцятиднів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка