Справа № 752/5074/20
Провадження № 2/752/4641/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

01 липня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Хоменко В.С.

при секретарі : - Павлюх П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

07.03.2020 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі ј від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

В обґрунтування позову посилається на те, що 09.06.2018 року уклала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстрований Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 308, Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.06.2018 року, від даного шлюбу мають дочку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку із різними характерами, поглядами на сімейне життя та обов`язки, різними інтересами, сторони перестали розуміти та довіряти один одному, із-за чого відбуваються постійні сварки та суперечки.

З дати реєстрації шлюбу по теперішній час позивач та відповідач проживають окремо, з листопада 2019 року фактичні шлюбні відносини припинено.

Позивач вважає, що шлюб повністю розпався, спільне господарство не ведеться. З моменту припинення відносин з відповідачем, останній з власної ініціативи не виконує своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті доньки свідомо не приймає.

За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2020 р. відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін на 29.05.2020 року.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.05.2020 р. вищезазначена цивільна справа була відкладена у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем ухвали від 17.03.2020 року та призначено судовий розгляд справи на 01.07.2020 року.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.06.2018 року зареєстрований Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 308, Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4)

Від даного шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3 (а.с. 5).

Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку із різними характерами, поглядами на сімейне життя та обов`язки, різними інтересами, сторони перестали розуміти та довіряти один одному, із-за чого відбуваються постійні сварки та суперечки.

З дати реєстрації шлюбу по теперішній час позивач та відповідач проживають окремо, з листопада 2019 року фактичні шлюбні відносини припинено.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України , позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із позовної заяви, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, працює, тому суд вважає доцільним стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісяця.

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110-112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 265, 273, 280-282, 354, 365 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 09.06.2018 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 308, Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ,- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, зареєстрованого: АДРЕСА_1 .) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Київ, зареєстрована: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісяця, починаючи з 07.03.2020 року і до досягнення дитини повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, зареєстрованого: АДРЕСА_1 .) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Київ, зареєстрована: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 400 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, зареєстрованого: АДРЕСА_1 .) в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко