Р І Ш Е Н Н Я (ЗАОЧНЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2020 Справа №607/5930/20

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сташків Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Облещук О.В.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» (далі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь держави в особі Тернопільської міської ради коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в лікувальному закладі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» в сумі 11955,32 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 , які мали місце 13 грудня 2018 року, потерпілому ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця ділянки лівого плечового суглоба, який за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень та закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, рани лобової та волосистої ділянок голови, садна правої скроневої ділянки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження №0003644 від 13 грудня 2018 року за даним фактом закрито. Потерпілий ОСОБА_2 з 13 грудня по 28 грудня 2018 року проходив стаціонарне лікування у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги». Вартість затрат на лікування та перебування ОСОБА_2 у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» становить 11955,32 грн. і ці кошти відповідно до ст. 1206 ЦК України повинні бути відшкодовані відповідачем як особою, яка вчинила злочин.

Ухвалою судді від 10 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді від 04 травня 2020 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання 02 червня 2020 року о 15 год. 00 хв.

У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання у зазначену дату і час розгляд справи відкладено на 02 липня 2020 року на 15 год. 00 хв.

19 червня 2020 року представник позивача Тернопільської міської ради Ахтемейчук Н.М. подала клопотання, згідно з яким підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, розглянувши справу в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачами не було висловлено заперечень проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/4949/19 від 04 червня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження №0003644, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 грудня 2018 року за даним фактом закрито, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим.

В зазначеній ухвалі встановлено, що:

«13 грудня 2018 року близько 03:00 год. у обвинуваченого ОСОБА_1 , який перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту із братом потерпілим ОСОБА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 13 грудня 2018 року, близько 03:00 год., обвинувачений ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_2 , підійшов до останнього ззаду та тримаючи у руках табуретку умисно наніс нею один удар в ділянку голови зліва, внаслідок отриманого удару потерпілий ОСОБА_2 , впав на поверхню підлоги. Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднанні одним злочинним умислом та тримаючи в руках табуретку умисно наніс нею потерпілому ОСОБА_2 , ще два удари в ділянку лівої брови та голови справа.

Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_1 відносно потерпілого ОСОБА_2 , останньому завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця ділянки лівого плечового суглоба, який за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, та закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, рани лобової та волосистої ділянок голови, садна правої скроневої ділянки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я».

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Також, згідно з зазначеною ухвалою, суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_1 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, з закриттям кримінального провадження щодо нього, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Як убачається з відповіді КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №189 від 10 лютого 2020 року, пацієнт ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні екстреної медичної допомоги з 13 грудня 2018 року по 28 грудня 2018 року. Клінічний діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійні рани м`яких тканин лобної та потиличної ділянок, забій лівого плечового суглоба, викривлення перегородки носа. Накладні витрати становлять: лікування 69,78 грн., обстеження 248,84 грн., 15 ліжко-днів 11636,70 грн., разом 11955,32 грн.

Згідно з відповіддю виконавчого комітету Тернопільської міської ради №3139/04-д від 06 березня 2020 року Тернопільська міська рада не зверталась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат, понесених КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» на лікування потерпілого ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1.2. статуту КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженого рішенням Тернопільської міської ради №7/16/20 від 28 липня 2017 року, засновником і власником КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є Тернопільська міська рада.

Тернопільська міська рада є органом місцевого самоврядування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 20 березня 2020 року.

Оскільки Тернопільська міська рада не зверталась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 , за захистом інтересів держави до суду звернувся заступник прокурора Тернопільської місцевої прокуратури.

Відзиву на позов та будь-яких заперечень по суті спору від відповідача не надходило.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Представництво інтересів громадянина або держави в суді відповідно до ч. 6 вказаної статті включає, у тому числі, право прокурора звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. п. 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, судом установлено, що ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, і внаслідок його протиправних дій була заподіяна шкода здоров`ю ОСОБА_2 .

Ці обставини встановлені Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/4949/19 від 04 червня 2019 року про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності.

Унаслідок винних дій ОСОБА_1 ОСОБА_2 у період із 13 грудня 2018 року по 28 грудня 2018 року лікувався у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та витрати на його лікування склали 11955,32 грн., які підприємству не відшкодовані, що свідчить про порушення інтересів держави, за захистом яких до суду звернувся заступник прокурора Тернопільської місцевої прокуратури, оскільки Тернопільська міська рада, яка є власником та засновником КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», не зверталася до суду за їх захистом.

Відтак, ОСОБА_1 як особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» підлягає до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , у розмірі 11955,32 грн.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню понесені судові витрати 2102 гривень судового збору.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280, 281-284, 289, 352, 354-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави в особі Тернопільської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», в сумі 11955 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 32 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 2102 гривні судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відомості про учасників справи:

Позивачі: Тернопільська міська рада, м. Тернопіль, вул. Листопадова, 5, ;

Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», м. Тернопіль, вул. Шпитальна, 2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий суддяН. М. Сташків