Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/4524/20
Провадження № 2-о/644/130/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину,-

встановив:

Заявники звернулись до суду з заявою, в якій просять розірвати шлюб, укладений між ними, зареєстрований 26.01.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1.

В обґрунтування заяви зазначають, що 26.01.2012 року уклали шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1. В шлюбі народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між сторонами не склалося, стосунки погіршилися, в зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних стосунків стало неможливим. На теперішній час спільне господарство не ведуть та подружні стосунки не підтримують. Вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені.

У судове засідання заявники не з`явились, але надали суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали. Зазначали, що шлюбні відносини припинені з березня 2020 року, та з того ж часу вони не ведуть спільне господарство. Дитина за згодою сторін буде проживати з ОСОБА_1 , питання допомоги на її утримання вирішено добровільно, укладено письмовий договір. Спору про майно немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 26.01.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1. Дошлюбне прізвище позивача - ОСОБА_4 . /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу/.

Від даного шлюбу мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружні відносини між заявниками припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім`я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Спору про майно немає. Сторонами досягнуто домовленість щодо визначення місця проживання дитини, яка залишається проживати разом з матір`ю, участі у їх вихованні, та утриманні, що підтверджується письмовим договором від 16.07.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки заявники наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 3ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка.

З`ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між заявниками потрібно розірвати.

Зважаючи на вищевикладене, та на встановлені дійсні причини, що спонукають заявників наполягати на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що заява подружжя є обґрунтованою, а подальше проживання заявників однією сім`єю та їх спільне життя як подружжя, збереження шлюбу, суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх дитини, що має істотне значення. У зв`язку з наведеним, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 105, 110-115 Сімейного кодексу України, ст. ст.12, 13, 76-81, 141, 263-265, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.01.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова або безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: суддя О.В. Бугера