Єдиний унікальний номер 225/2375/20
Номер провадження 22-ц/804/2331/20

УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху
24 червня 2020 року м. Бахмут
Донецький апеляційний суд у складі судді Мірути О.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 травня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (справа № 225/2375/20, суддя першої інстанції ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , повний текст складено 04 червня 2020 року),
ВСТАНОВИВ:
Дзержинським міським судом Донецької області від 28 травня 2020 року ухвалено рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.
Позивач ОСОБА_1 не погодився з вказаним рішенням та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.
Вказана апеляційна скарга разом зі справою надійшла до Донецького апеляційного суду 22 червня 2020 року.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 травня 2020 року позивачем подана до суду першої інстанції 04 червня 2020 року.
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження у даній справі не може бути відкрито, оскільки в апеляційній скарзі зазначено, що апеляційна скарга подається до апеляційного суду Донецької області.
Відповідно до Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.
03 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Донецького апеляційного суду про початок роботи Донецького апеляційного суду, згідно якого рішенням зборів суддів Донецького апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року № 4 днем початку роботи Донецького апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.
Отже, у зв`язку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області справа № 227/5459/19 підсудна Донецькому апеляційному суду, який створено в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого апеляційного суду Донецької області.
З огляду на зазначене, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 травня 2020 року в порушення п. 1 ч. 2 ст. 356 ЦПК України невірно зазначено найменування суду, до якого подається апеляційна скарга.
Також, апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог встановлених статтями 356 ЦПК України, оскільки позиваечм не сплачено судовий збір.
Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір". На підтвердження сплати судового збору надається документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
До апеляційної скарги додано квитанцію від 04.06.2020 року про сплату судового збору в розмірі 1261 грн. 20 коп. за подачу апеляційної скарги на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 травня 2020 року.
Однак, зазначений судовий збір був помилково сплачений на реквізити Донецького апеляційного суду для сплати судового збору за подання апеляційних скарг, які діяли до 31 грудня 2019 року, передбачений Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 VI зі змінами.
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011, № 3674-VI (в редакції, яка діяла на час подання позовної заяви), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 2 102 гривень.
Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону, встановлено ставку судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Враховуючи вищевикладене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги складає 1261, 20 грн. 60 коп. (840, 80 х 150% ).
На підтвердження оплати судового збору до апеляційного суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору.
Крім того, апеляційна скарга, як форма звернення до суду, повинна відповідати встановленим законом вимогам. Дотримання вимог до форми апеляційної скарги повинно забезпечувати повне ознайомлення із її змістом, переліком учасників справи, установлення питань, які потребуватимуть вирішення в ході розгляду справи та ухвалення судового рішення у справі. Копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали надсилаються особам, які беруть участь у справі.
Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Відповідно до статті 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Відповідно до статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
В рішенні Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №8-рп/2008 (справа про мову судочинства) зазначено:
5.1. Конституція України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова (частина перша статті 10). Статус української мови як державної є складовою конституційного ладу держави нарівні з її територією, столицею, державними символами.
За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в пункті 3 мотивувальної частини Рішенні від 14 грудня 1999 року №10-рп/99 (справа про застосування української мови) під державною (офіційною) мовою розуміється мова, якій державою надано правовий статус обов`язкового засобу спілкування у публічних сферах суспільного життя. До такої сфери належить діяльність органів судової влади.
Відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.
Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України.
Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.
5.2. Відповідно до частини п`ятої статті 10 та пункту 4 частини першої статті 92 Конституції України порядок застосування мов визначається виключно законами України.
Офіційне застосування державної мови в адміністративному і цивільному судочинстві врегульовано Законом України "Про судоустрій України" (частина перша статті 10), а також оспорюваними статтями Кодексів. Державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ.
Кодекси гарантують громадянам, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, право користуватися в судовому процесі їх рідною мовою або мовою, якою вони володіють (частина друга статті 15 КАС України, частина друга статті 7 ЦПК України).
Отже, законодавче регулювання мови судочинства та зазначеного права громадян є необхідною умовою належного застосування мов у адміністративному і цивільному судочинстві.
Отже, документи, які подаються суду та стосуються розгляду справи, мають бути викладені мовою судочинства, тобто українською. Особам, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою України, забезпечено право користуватися рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача.
З огляду на зазначене, апеляційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.
Скаржник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог закону.
Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому її слід залишити без руху для усунення вказаних недоліків, а саме: надати документи, що підтверджують сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та надати апеляційну скаргу (та її копії відповідно до кількості учасників справи), викладену українською мовою та вказати вірну назву суду.
Як передбачено ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуюче наведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати ОСОБА_1 строк протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, але не менше десяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) для усунення вищезазначених недоліків.
Керуючись ст. ст. 185, 356, 357, ЦПК України, -
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 травня 2020 року залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк не більш десяти днів з дня отримання копії ухвали, але не менше десяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), для усунення зазначеного недоліку, та попередити, що в разі ненадання апеляційної скарги оформленої відповідно до вимог передбачених ст. 356 ЦПК України та копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи, апеляційну скаргу буде визнано не поданою та буде повернуто.
Суддя
Донецького апеляційного суду О.А. Мірута