Справа № 636/1368/17
Провадження № 2/636/273/20
01 липня 2020 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Карімова І.В.,
за участю секретаря - Селеверстової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «Іллічівське» про відшкодування шкоди,
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «Іллічівське» (далі -ПрАТ «СК «Іллічівське» ) про відшкодування шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).
Позовна заява мотивована тим, що 19 грудня 2016 року сталася ДТП за участю автомобілів ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем ІЖ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під його (позивача) керуванням , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 16 січня 2017 року у справі № 636/81/17-п винним у скоєнні ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Іллічівське» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 8488937 від 21.04.2016 року. У зв`язку із чим ним (позивачем) на адресу ПрАТ «СК «Іллічівське» 21.12.2016 року та повторно 06.02.2017 року були направлені заява із доданими документами, що додаються до заяви потерпілого, на виплату страхового відшкодування, однак жодних відповідей або відмови у передбачений п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у письмовій формі на його адресу не надходили. На його неодноразові звернення до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, останній відмовляється, посилаючись на договір страхування, укладений між ним та ПрАТ «СК «Іллічівське».
Позивач також посилається на те, що діями відповідачів йому спричинено й моральну шкоду, оскільки тривалий час з моменту ДТП спілкуючись з ОСОБА_2 та представниками страхових компаній, отримував стрес, хвилювання, самостійно зробив ремонт транспортного засобу, що обмежило сімейний бюджет, був позбавлений можливості користуватися належним йому транспортним засобом.
Посилаючись на вищезазначене, позивач ОСОБА_1 просив суд задовольнити його вимоги та стягнути на його користь з ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Іллічівське» розмір завданої шкоди в сумі 19 306,93 грн, вартість проведених експертних досліджень та 10 000 грн. моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати в сумі 640 грн. по сплаті судового збору.
У червні 2017 року відповідач ОСОБА_2 надав заперечення проти позову, посилаючись на те, що він є неналежним відповідачем у справі. Не заперечуючи викладені позивачем обставинами ДТП та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, вважає, що відшкодування спричиненої позивачу матеріальної та моральної шкоди повинно здійснювати ПрАТ «СК «Іллічівське» відповідно до лімітів відповідальності, зазначених в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 8488937 від 21.04.2016 року, укладеного між ним та страховою компанією(а.с.46-49).
Відповідач ПрАТ «СК «Іллічівське» відзив на позов не надав.
В судові засідання у справі відповідачі: ОСОБА_2 та представник ПрАТ «СК «Іллічівське» не з`являються, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, причини своєї неявки не повідомляють, тому відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України суд постановляє заочне рішення.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року сталася ДТП за участю автомобілів ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля ІЖ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 16 січня 2017 року у справі № 636/81/17-п винним у скоєнні ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 , на якого було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (а.с.8).
Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України 2004 року постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Аналогічні вимоги викладені й в ч.5 ст. 82 статті 61 ЦПК України 2017 року.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Іллічівське» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 8488937 від 21.04.2016 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., а за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю -200 000 грн., франшиза 510 грн.(а.с. 35).
У зв`язку із чим ОСОБА_1 на адресу ПрАТ «СК «Іллічівське» 21.12.2016 року та повторно 06.02.2017 року були направлені заяви із документами, що додаються до заяви потерпілого на виплату страхового відшкодування, однак жодних відповідей або відмови у передбачений п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у письмовій формі на його адресу не надходили (а.с.13).
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).
Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищевикладених вимог закону ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Іллічівське» було подано заяву про страхове відшкодування від 21 грудня 2016 року з усіма необхідними документами (а.с. 13).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.
Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Надані до суду матеріали свідчать про те, що факт настання страхового випадку відповідачами не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач ОСОБА_2 як особа, що винна в скоєнні ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, а відповідач ПрАТ «СК`Іллічівське» як страховик за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів його не заперечував. Тому суд вважає, що зазначене рішення в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях.
Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року (аналогічні норми містяться у частині першій статті 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Вказана сума франшизи підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує потерпілому моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Позивачем ОСОБА_1 на порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано до суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що він як потерпілий у ДТП зазнав моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням його здоров`я.
Тому відповідно до вищезазначених норм права відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Іллічівське» про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Факт наявності вини відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП доведена позивачем та не оспорюється відповідачем ОСОБА_2 , який повинен відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України відповідати за спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду.
Суд, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, виходить з того, що внаслідок ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, позбавлення можливості використовувати автомобіль, і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням засад розумності та справедливості, наданих доказів, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 640 грн., підлягають стягненню з відповідача ПрАТ «СК «Іллічівське».
Крім того, відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції чинній на момент звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Відповідно до п/п 2 п.1 ч.2 ст. 4 вказаного Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складала на час подачі позову 649 грн.
Оскільки ОСОБА_1 не був сплачений судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, яка судом задоволена частково в сумі 3000 грн. шляхом стягнення цієї суми з відповідача ОСОБА_2 , відповідно до ст. 141ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «Іллічівське» про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 (три тисячі) гривень, франшизу в сумі 510 гривень, а всього 3510 (три тисячі п`ятсот десять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з наступного дня після складення його повного тексту.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України
Повне рішення складено 03 липня 2020 року.
Суддя: