Провадження № 2/161/170/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 30.05.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № VOY0G100001411, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 80 000 дол. США, зобов`язувався повернути його та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Оскільки позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 28.08.2019 у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з процентами в розмірі 202 666,15 дол. США. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.07.2015 з боржника стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 68 380,68 грн.

Позивач просив стягнути нараховані після ухвалення рішення суду відсотки в розмірі 4757,63 доларів США за період з 30.04.2019 по 28.08.2019.

А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що кредит брав під заставу квартири, до 2014 року платив вчасно по кредиту. В 2018 році йому стало відомо від приватного виконавця, що квартира реалізується в рахунок погашення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса. Заборгованість за кредитним договором вже погашена за рахунок іпотечного майна, підстав проводити додаткові стягнення немає. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази в справі, матеріали цивільної справи № 161/9216/16-ц, матеріали виконавчого провадження (АСВП: 56781613), суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України.

Судом встановлено, що 30.05.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № VOY0G100001411, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 80 000 дол. США, зобов`язувався повернути його та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановлених договором (а.с. 12-16).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.07.2015 (а.с. 5,6), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 09.09.2015, у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вимоги позову задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № VOY0G100001411 від 30.05.2007 в сумі 68380,68 дол. США, що еквівалентно 1585747 грн. 97 коп. за курсом 23,19 станом на 20 березня 2015 року, що складається з заборгованості за кредитом 60531,24 дол. США, заборгованості по відсотках за користування кредитом 3373,8 дол. США., заборгованості по комісії за користування кредитом 640 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 349,15 дол. США, штрафу (фіксована частина) 10,78 дол. США, штрафу (процентна складова) 3255,71 дол. США.

Рішення суду набрало законної сили 09.09.2015.

Жодних відомостей про стан виконання чи невиконання вказаного рішення суду представником позивача суду не надано.

Разом з тим, судом встановлено, що 08.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № VOY0G100001411 від 30.05.2007 та розрахунку заборгованості за договором станом на 07.09.2017, грошових коштів у сумі 31 346,88 дол. США, що за курсом 25,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.09.2017 складає 814 391,94 грн. з урахуванням:

заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 661,05 дол. США

заборгованості за відсотками у розмірі - 7 168,73 дол. США

заборгованості з комісії у розмірі - 1 440 дол. США

заборгованості з пені у розмірі - 6 575,23 дол. США

заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі - 9,62 дол. США

заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі - 1 492,25 дол. США. Стягнення на підставі виконавчого напису проводилось за період з 30 травня 2007 року по 07 вересня 2017 року.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис, боржником не оскаржувався.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що вищевказаний виконавчий напис було пред`явлено до виконання, постановою приватного виконавця Шульженка І.С. від 16.07.2018 відкрито виконавче провадження ВП №56781613.

В ході виконавчого провадження, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було реалізовано предмет іпотеки, а саме: офісне приміщення по АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки реалізована за ціною 1 368 500 грн.

Заборгованість в повному обсязі в розмірі 816584,77 грн. була перерахована стягувачу, що підтверджується наявним в матеріалах виконавчого провадження платіжним дорученням №267 від 22.10.2018.

На підставі заяви боржника, кошти, які залишились після повного виконання виконавчого напису № 14756 від 08.12.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором, були зараховані на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 .

Оскільки, заборгованість в повному обсязі була перерахована стягувачу відповідно до платіжного доручення №267 від 22.10.2018, приватний виконавець керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», 22.10.2018 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 599 ЦК України установлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Судом встановлено, що сума боргу ОСОБА_2 за кредитним договором № VOY0G100001411 від 30.05.2007, стягнута за виконавчим написом від 08.12.2017, перерахована на рахунок стягувача в повному обсязі 22.10.2018. ОСОБА_2 в повному обсязі виконав взяті на себе кредитні зобов`язання. Його зобов`язання за кредитним договором № VOY0G100001411 від 30.05.2007 припинені з моменту перерахування коштів банку.

А тому, в АТ КБ «Приватбанк» відсутнє право вимоги до відповідача, щодо стягнення відсотків за договором за період з 30.04.2019 по 28.08.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною позивача не подано суду жодних доказів, які б спростовували твердження відповідача про відсутність у нього зобов`язань перед позивачем за кредитним договором № VOY0G100001411 від 30.05.2007 та обґрунтовували підставність пред`явленого позову, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 545, 590, 591, 598, 599 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.07.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій