Справа №266/69/17
Провадження№ 2-др/266/5/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Д`яченко Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться в загальній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 , яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги та свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю, звернулася до суду із заявою про прийняття додаткового рішення, в обґрунтування якої посилались на те, що при ухвалення рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 01.06.2020 року, суд розглянувши позовні вимоги ОСОБА_3 виділив їй у власність як окреме домоволодіння (1/1) в натурі Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м., припинено право спільної часткової власності між позивачкою і відповідачкою у зв`язку із виділенням частки в натурі, на виділену Ѕ частку за позивачкою визнано право власності, як окреме єдине ціле. При цьому зазначено, що судом не ухвалено рішення про виділ у власність відповідачці ОСОБА_2 іншої половини житлового будинку, оскільки позивачка заявляла позов про розподіл сумісної власності, а не тільки про виділ частки з неї. Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України просила суд ухвалити по справі №266/69/147-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл сумісної власності і виділ в натурі Ѕ частки домоволодіння додаткове рішення, яким: в порядку поділу спільної часткової власності розподілити в натурі житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №9 від 28.10.2019 року; виділити відповідачці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у власність як окреме домоволодіння (1/1) в натурі Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з: приміщення 1-3 (санвузол), площею 3,7 кв.м., приміщення 1-4 (житлове), площею 11,8 кв.м., приміщення 1-5 (житлове) площею 9,2 кв.м.,приміщення 1-17 (житлове) площею 8,1 кв.м., приміщення 1-18 (коридор) площею 1,3 кв.м., приміщення 2-1 (підвал) площею 7,6 кв.м, приміщення 2-7 (комора) площею 2,4 кв.м., приміщення 2-8 (кухня) площею 7,9 кв.м., приміщення І (сходова клітка) площею 3,0 кв.м., приміщення Ш (сходова клітка) площею 3,2 кв.м, приміщення IV (веранда) площею 8,3 кв.м., загальною площею 66,5 кв.м.; визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на виділене майно, а саме на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 66,5 кв.м.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, враховуючи доводи заяви представника відповідача, приходить до наступного висновку.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 01.06.2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться в загальній сумісній власності задоволено. Виділено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 у власність як окреме домоволодіння (1/1) в натурі Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , які складаються з приміщення 1-10 (житлове), площею 15,8 кв.м., приміщення 1-11 (житлове), площею 8,5 кв.м., приміщення 1-12 (коридор), площею 3,4 кв.м., приміщення 1-13 (житлове), площею 7,0 кв.м., приміщення 1-14 (житлове), площею 10,6 кв.м., приміщення 1-15 (кухня), площею 9,7 кв.м., приміщення 1-16 (ванна), площею 2,8 кв.м., приміщення ІІ (тамбур), площею 3,8 кв.м., загальною площею 61,6 кв.м. Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зв`язку з виділенням частки в натурі. Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на виділене майно, а саме Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , які складаються з приміщення 1-10 (житлове), площею 15,8 кв.м., приміщення 1-11 (житлове), площею 8,5 кв.м., приміщення 1-12 (коридор), площею 3,4 кв.м., приміщення 1-13 (житлове), площею 7,0 кв.м., приміщення 1-14 (житлове), площею 10,6 кв.м., приміщення 1-15 (кухня), площею 9,7 кв.м., приміщення 1-16 (ванна), площею 2,8 кв.м., приміщення ІІ (тамбур), площею 3,8 кв.м., загальною площею 61,6 кв.м., в натурі, як окреме єдине ціле (1/1). (а.с.163-165)

Судом встановлено, що звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на Ѕ частку домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з одночасною виплатою грошової компенсації з її боку на користь відповідача, припинив право власності на вказану частку. (а.с.1-2)

Під час розгляду справи позивач звернулась до суду із уточненою позовною заявою, в якій просила провести розподіл сумісної власності нерухомого майна домоволодіння АДРЕСА_1 між нею та відповідачем ОСОБА_2 , виділивши в натурі ОСОБА_3 з вказаного домоволодіння Ѕ частку буд АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 . (а.с.97)

Судом встановлено, що в позовній заяві та уточненій позовній заяві позивач просила виділити їй в натурі Ѕ частку нерухомого майна із спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

При цьому, суд зазначає, що ухвалюючи рішення у даній справі суд не виходив за межі позовних вимог, відповідно до положень ч. 2 ст. 264 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки при ухваленні рішення судом було вирішено всі питання відповідно до заявлених вимог позивача, зустрічних позовних вимог від ОСОБА_2 суду не надходило, тому суд приходить до висновку, що заява про прийняття додаткового рішення є необґрунтованою, а тому у її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 13,264,270,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться в загальній сумісній власності відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області до апеляційного суду Донецької області.

Суддя Д`яченко Д. О.