Провадження № 22-ц/801/1322/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 рокуСправа № 127/17027/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Матківської М.В., Стадника І.М.,

за участі секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в м. Вінниця цивільну справу № 127/17027/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року про поновлення строку для пред`явлення ухвали до виконання, повний текст якої складено 01 червня 2020 року, постановлену у складі судді Воробйова В.В.,

встановив:

У травні 2020 року Державна судова адміністрація України (далі- ДСА України) звернулася до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення ухвали суду до виконання.

Доводи заяви обґрунтовані тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2018 року у справі № 127/17027/16-ц на ПАТ «Укрсоцбанк» накладено штраф у розмірі 3000,00 грн як засіб процесуального примусу. За змістом ч.4 ст. 15, ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є ДСА України, а строк пред`явлення виконавчого документа, за яким стягувачем є держава або державний орган становить три місяці. Ухвала набрала законної сили 24 вересня 2018 року, а тому строк пред`явлення її до виконання сплив 24 грудня 2018 року. Проте копія такої ухвали надійшла на адресу стягувача лише 04 лютого 2019 року.

З цих підстав, відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України заявник просив поновити строк пред`явлення до виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2018 року у справі №127/17027/16-ц.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року заяву задоволено.

Поновлено строк пред`явлення до виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2018 року у цивільній справі №127/17027/16-ц.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з доведеності поважних причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, якими заявник обґрунтовував наявність підстав для поновлення такого строку.

На таку ухвалу позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції змінити, доповнивши ухвалу вказівкою про процесуального правонаступника відповідача по зустрічному позову АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-банк». Відповідно до ст. 385 ЦПК України постановити окрему ухвалу щодо недотримання процесуальних норм суддею першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд першої інстанції не обґрунтував поважність причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також неправильно встановив правовідносини сторін, у зв`язку з тим, що згідно з відомостями Державного реєстру юридичних осіб правонаступником АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-банк», докази чого позивач надав суду першої інстанції 13 грудня 2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання апелянт ОСОБА_1 не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення у якому зазначено, що ОСОБА_1 особисто отримав судову повістку 08 липня 2020 року.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору в частині надання позики в іноземній валюті, який ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року було прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Останній ухвалою Вінницького міського суду від 16 грудня 2016 року було залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 24 вересня 2018 року, застосовано заходи процесуального примусу, зокрема, до відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» та накладено на відповідача штраф у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до п.1.ч.1.ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України (ч.5.ст. 148 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

За змістом частин першої - другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Ухвала суду набрала законної сили 24 вересня 2018 року, а тому строк для пред`явлення її до виконання, обрахований за правилами ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сплив 24 грудня 2018 року.

Проте, на адресу заявника стягувача ДСА України вказана ухвала надійшла лише 04 лютого 2019 року.

Відповідно до частин першої, третьої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

З підстав, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено заявником з поважних причин, що підтверджено належними доказами у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для його поновлення, навівши відповідні мотиви в ухвалі.

Наведене спростовує доводи апелянта про відсутність обґрунтувань для поновлення строку пред`явлення ухвали до виконання.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення передбачені ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

З урахуванням того, що розгляд справи в суді першої інстанції триває, питання щодо залучення процесуального правонаступника сторони вирішується судом, який розглядає справу як суд першої інстанції.

При цьому, оскільки ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2018 року про стягнення штрафу з ПАТ «Укрсоцбанк» є виконавчим документом, а тому вибуття однієї із сторін виконавчого провадження може бути підставою для її заміни у порядку, передбаченому ст. 442 ЦПК України за заявою сторони (заінтересованої особи), державного або приватного виконавця.

Проте, як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції питання про заміну сторони виконавчого провадження або залучення до участі у справі процесуального правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» станом на день постановлення оскаржуваної ухвали у порядку, встановленому процесуальним законодавством не вирішував.

Водночас, з урахуванням положень статей 367, 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції при перегляді судових рішень суду першої інстанції не уповноважений шляхом внесення доповнень до ухвали суду першої інстанції вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження чи залучення процесуального правонаступника.

Як встановлено вище, відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2018 року про стягнення штрафу, стягувачем у цьому виконавчому провадженні є ДСА України, а боржником ПАТ «Укрсоцбанк».

Отже, ОСОБА_1 є учасником справи, в той же час не може бути стороною цього виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що постановленням оскаржуваної ухвали, суд вирішив питання про його права чи обов`язки.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для зміни ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року шляхом доповнення її змісту вказівкою про процесуального правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду ухвали, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

За змістом ч. 10 ст. 262 ЦПК України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Тобто, вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом суду вищої інстанції у разі встановлення обставин допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права.

Наведені апелянтом обґрунтування та встановлені апеляційним судом обставини не дають підстав для висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 липня 2020 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

І.М. Стадник