КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-з/824/560/2020
У Х В А Л А

10 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Олійника В.І., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

08 липня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08 липня 2020 року заяву призначено судді-доповідачу: Олійнику В.І., судді, які входять до складу колегії: Желепа О.В., Кулікова С.В.

Проте, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» не може бути прийнята апеляційним судом і підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до п.28 ч.1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про те, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником має розглядатися судом першої інстанції. За результатами розгляду відповідної заяви суд першої інстанції постановлює ухвалу, що підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що він не позбавлений права звернутися до суду, що розглядав дану цивільну справу, і у архіві якого перебувають (зберігаються) матеріали вказаної справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Osman v. the United Kingdom» від 28 жовтня 1998 року та «CASE OF KREUZ v. POLAND» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 185, 446 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник