Справа № 127/4272/20
Провадження № 2/127/673/20

17.06.2020 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі : головуючого судді Луценко Л.В.,
при секретарі Мироненко В.В.,
за участю представника позивача Лобанова О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості.
Станом на 12.02.2020 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить:
2075,79 євро заборгованість по процентах за користування кредитними коштами;
5886,25 євро пеня по кредиту та процентах;
1209,83 євро 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом та процентами.
У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Лобанов О.О. позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечив щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання, призначене 17.06.2020 року о 10 год. 00 хв., не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався.
Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У п.п.5.2 кредитного договору передбачено пеню за порушення взятих на себе зобов`язань по договору у розмірі 0,04% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого 24.12.2019 року начальником Вінницького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» було направлено на адресу відповідача вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором.
Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.02.2020 року виникла заборгованість щодо сплати:
2075,79 євро заборгованість по процентах за користування кредитними коштами;
5886,25 євро пеня по кредиту та процентах;
1003, 68 євро 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитом;
206, 15 євро 3% річних від простроченої суми заборгованості за процентами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Положенням частини другої статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Окрім цього, згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім суми основного боргу стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню за несвоєчасну сплату кредиту, процентів за користування кредитними коштами та 3% річних від простроченої суми заборгованості.
Суд звертає увагу, що приймаючи рішення про стягнення сум за кредитним договором, суд виходить з того, що стягнення сум (процентів) за ст.1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, стягнення пені заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а 3% річних за ч.2 ст.625 ЦК мають компенсаційний характер, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відтак, відповідні вимоги позивача щодо нарахування процентів та пені, а також 3% річних на суму основного боргу є правомірними.
Разом із тим, суд наголошує, що зважаючи на особливу (компенсаційну) правову природу 3%, вони можуть нараховуватися лише на суму основного боргу, а не на проценти за користування кредитом, адже іншого у укладеному між сторонами кредитному договорі не зазначено.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019 року по справі № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18.
Таким чином, вимоги позивача щодо сплати 3% річних від простроченої суми заборгованості за процентами у розмірі 206, 15 євро не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549-551, 625, 629, 638, 1048-1049, 1050, 1054-1055 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 211, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
У іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" судовий збір у розмірі 8361 грн. 75 коп. (вісім тисяч триста шістдесят одну гривню 75 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Роз`яснити, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно якого розділ XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Позивач: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", код ЄДРПОУ 00032129, місцезнаходження: вул. Госпітальна, 12Г, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 19.06.2020 року.

Суддя: