Дата документу 30.06.2020 Справа № 315/391/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 315/391/20
Провадження №22-ц/807/1753/20
Головуючий в 1-й інстанції Ярош С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року, постановлену у м. Гуляйполе (повний текст рішення складено 23 березня 2020 року) у справі за поданням старшого державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткаченко Оксани Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року до суду звернувся старший державний виконавець Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткаченко О.В. з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . В поданні посилається на те, що на виконанні у Гуляйпільському РВ ДВС Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 61164598 з примусового виконання виконавчого листа № 280/4639/19, виданого 26.12.2019 року Запорізьким окружним адміністративним судом, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг у сумі 10095103,74 грн., із яких: з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 6818426,19 грн., з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 3276677,55 грн. Посилаючись на ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду, державний виконавець просив задовольнити подання.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року, подання старшого державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткаченко Оксани Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задоволено.

Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкаючу: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 24.10.2008 року органом видачі 2301 (термін дії до 24.10.2018 року) та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 25.10.2017 року органом видачі 2301, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон до виконання нею своїх зобов`язань за виконавчим листом № 280/4639/19, виданого 26.12.2019 року Запорізьким окружним адміністративним судом, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг у сумі 10095103,74 грн., із яких: з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 6818426,19 грн., з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 3276677,55 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, про відмову у задоволенні подання.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання обов`язку з виконання судового рішення, а відсутність у скаржника доходу не може бути підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.12.2019 року Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 280/4639/19 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг у сумі 10095103,74 грн., із яких: з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 6818426,19 грн., з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 3276677,55 грн.

05.02.2020 року до державного виконавця звернувся стягувач з заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій прохав тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

06.02.2020 року постановою старшого державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткаченко О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 280/4639/19.

06.02.2020 року постановою старшого державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткаченко О.В. накладено арешт на кошти боржника.

Боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 24.10.2008 року органом видачі 2301 (термін дії до 24.10.2018 року) та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 25.10.2017 року органом видачі 2301, що підтверджується довідкою.

Боржник ухиляється від виконання рішення суду, на момент розгляду подання заборгованість не сплатив. Боржник не має майна на праві власності.

ОСОБА_1 має право оренди земельної ділянки, розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, кадастровий номер :05:004:0021, строком на 49 років, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Задовольняючи вимоги подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, а доводи викладені державним виконавцем є законними та обґрунтованими.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції в повній мірі не погоджується, виходячи з їх передчасності.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України "Про порядок виїзду з України громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань - до виконання цих зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Всупереч вимогам процесуального та матеріального права, суд першої інстанції не з`ясував чи дійсно ОСОБА_1 свідомо не виконує належні до виконання зобов`язання, які матеріали виконавчого провадження є цьому підтвердженням, не дав оцінку доказам, які надані державним виконавцем при поданні подання, не дослідив всі матеріали виконавчого провадження, тобто не провів повний і всебічний розгляд зазначеного подання державного виконавця.

Взагалі, як в поданні державний виконавець не зазначив, так і суд в оскаржуваній ухвалі, про той перелік всіх інших необхідних за законом заходів які виконавець здійснив для виконання судового рішення, суд також не перевірив чи отримує боржник кошти від оренди земельної ділянки на яку він послався в ухвалі та прийшов до передчасних висновків.

За наведених обставин, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 1 липня 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков