Провадження № 4-с/522/76/20
УХВАЛА

08 липня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря судового засідання Полегенького В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, Державний Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, Державний Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) Цабієва О.В. в частині накладення арешту на його пенсійну банківську картку та скасувати постанову про накладення арешту на пенсійну банківську картку ( НОМЕР_1 ) за ВП№61098524. У скарзі посилався на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 у цивільній справі № 512/22680/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму відшкодування за завдані ДТП збитки у загальному розмірі 16 078 грн. За вказаним рішенням Приморського районного суду видано виконавчий лист від 16.01.2020 року за №522/22680/18. Згаданий виконавчий лист прийнятий до виконання Другим Приморським ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) та по ньому відкрито виконавче провадження №61098524. Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС ПМУМЮ Цабієвим О.В. від 30.01.2020 року боржнику ОСОБА_3 накладено арешт на банківську картку АТ КБ "ПриватБанк". Вважає, що арешт, що був накладений державного виконавця Другого Приморського ВДВС ПМУМЮ Цабієвим О.В. є незаконним, Оскільки зазначена банківська картка є пенсійною (для особи, що має фізичні обмеження інвалідність III групи, загальне захворювання) і туди надходять лише зарахування із Пенсійного фонду України та є єдиним джерелом існування, тобто держвиконавець позбавив заявника єдиного джерела існування, не зважаючи на заборону закону на такі дії.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву в якій підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки невідома.

Суд вважає за можливе розгляд скарги проводити у відсутності осіб, які не з`явились за наявними матеріалами справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції Українипередбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною 1ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 у цивільній справі № 512/22680/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму відшкодування за завдані ДТП збитки у загальному розмірі 16 078,0 грн. За вказаним рішенням Приморського районного суду видано виконавчий лист від 16.01.2020 року за №5 22/22680/18. Згаданий виконавчий лист прийнятий до виконання Другим Приморським ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) та по ньому відкрито виконавче провадження № 61098524.

Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС ПМУМЮ Цабієвим О.В. від 30.01.2020 року боржнику ОСОБА_3 накладено арешт на банківську картку АТ КБ "ПриватБанк".

Як вбачається із виписки АТ КБ «Приватбанк», що зазначена банківська картка є пенсійною і туди надходять лише зарахування із Пенсійного фонду України.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження"передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відтак, накладення арешту на рахунок боржника, які призначений виключно для виплати пенсії по інвалідності унеможливлює своєчасне отримання ним пенсії.

Питання зняття арешту з усього майна боржника або його частини визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, зокрема частина 4 зазначеної статті встановлює виключний перелік підстав, за наявності яких державний виконавець повинен зняти арешт та винести постанову про зняття арешту з такого майна (коштів) боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження документів, які підтверджують одну з підстав, зазначених в ч. 4 ст. 59 Закону.

Суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для зарахування пенсії призводять до порушення прав скаржника.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця про арешт коштів в частині накладення арешту на банківський рахунок, на який зараховується пенсія, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.4,12, 13,19, п.1, ч. 1, ст. 255, 258-261, 447,448ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 » на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південого міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) Цабієва О.В. задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південого міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) Цабієва О.В. в частині накладення арешту на його пенсійну банківську картку.

Постанову про накладення арешту на пенсійну банківську картку ( НОМЕР_1 ) за ВП№61098524 скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 13 липня 2020 року.

Суддя А.В. Науменко

08.07.2020