Єдиний унікальний № 243/4306/20
Провадження № 2/243/1575/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 липня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у прощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1997 року, виданого Слов`янською Державною районною електростанцією, згідно з розпорядженням (наказом) від 18.12.1996 року № 409 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», була передана у спільну сумісну власність членам сім`ї позивача, яка на той момент складалася з чотирьох осіб, а саме - позивачу, відповідачу та їхнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кожному по ј частці квартири.

У 2004 році позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, відповідач забрав своє особисте майно і вибув із зазначеної квартири та з того часу в квартирі не проживає.

Дочка позивача та відповідача ОСОБА_3 зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », після чого переїхала проживати до м. Києва, де проживає по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 .

Син ОСОБА_5 також виселився із спірної квартири.

В квартирі залишилася проживати лише позивач, та всі витрати по утриманню житла ОСОБА_1 несе самостійно.

08.09.2017 року відповідач ОСОБА_2 , їх син ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3 уклали договір дарування, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 подарували ОСОБА_3 належні кожному з них ј частку квартири АДРЕСА_1 .

Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права ОСОБА_1 як власника квартири, оскільки вона змушена нести витрати на оплату комунальних послуг, які нараховуються на відповідача, та не може використати своє право на отримання субсидії.

Син позивача та відповідача ОСОБА_5 знявся з реєстрації у спірній квартирі, а відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, та оскільки ОСОБА_2 більше не є власником частки вказаної квартири та не проживає в ній тривалий час, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 06.09.2007 року органом 1401, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання поштовою кореспонденцією на адресу місця реєстрації відповідача судових викликів, своїм правом на надання відзиву не скористався, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використав, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1997 року, виданого Слов`янською державною районної електростанцією, згідно з розпорядженням (наказом) від 18.12.1996 року № 409, засвідченого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області, в. о. державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори Донецької області, зареєстровано в реєстрі за № 1056, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках. (а. с. 7)

08.09.2017 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування часток квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р., зареєстрований в реєстрі за № 1320, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_5 передали безоплатно у власність ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 прийняла у власність від дарувальників Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 . (а. с. 8-11)

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 11-11/08-01/733 від 14.05.2020 року (а. с. 12), за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з акту від 04.10.2019 року № 3919, складеного керуючим справами Виконавчого комітету Миколаївської міської ради за підписом депутата ОСОБА_8. у присутності сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а. с. 13), відповідач ОСОБА_2 дійсно зареєстрований, але не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 протягом п`ятнадцяти років.

За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в зазначеній квартирі АДРЕСА_1 не мешкає без поважних протягом п`ятнадцяти років, він не є членом сім`ї позивача, а також не є особою, які можуть бути прирівняні до членів сім`ї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, оскільки вони з позивачем припинили шлюбні відносини, відповідач не проживав постійно з позивачем за однією адресою, сторони не вели спільне господарство, а тому ОСОБА_2 має бути позбавлений права користування житловим приміщенням, а саме - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки його право користування даною квартирою перешкоджає позивачу як власнику житла розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Перебіг вказаних строків починається з дня, наступного після закінчення карантину, встановленого Постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя А.О. Гончарова