Справа № 161/4359/20
Провадження № 2/161/1983/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 червня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Будько І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Луцької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Луцька міська рада звернулась в суд з позовом ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Свій позов мотивує тим, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого постраждав ОСОБА_2 .

Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 30.09.2019 р. по 03.10.2019 р., тобто 3 ліжко-днів.

Зазначає, що лікувальному закладу внаслідок протиправних діянь відповідача було завдано матеріальну шкоду, в зв`язку з понесеними ним затратами на лікування потерпілого за рахунок Луцької міської клінічної лікарні в розмірі 1 329 гривень.

17.02.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було винесено ухвалу у справі про обвинувачення відповідача, якою провадження №0003721 від 30.09.2019 року було закрито згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі чого просить стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету 1 329 грн. матеріальної шкоди.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2020 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

В установлений в ухвалі суду строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядок).

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко - днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно з п. 3 вищезазначеного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 30 вересня 2019 року, близько 00 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на прилеглій території до приватного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_2 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком правої руки у ділянку носа потерпілого ОСОБА_2 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, саден, підшкірних гематом обличчя, перелому кісток носа, перелому передньої та верхньої стінки гайморового синуса справа з правостороннім верхньо-щелепним гемосинуситом, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 757 від 29.10.2019 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст.122 КК України, як умисні дії, які виразились у нанесені умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2020 р. у справі №161/19174/19 закрито кримінальне провадження, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_2 від обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КК України (а.с.6).

Згідно довідки КП Луцька міська клінічна лікарня від 07.11.2019 року ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 30.09.2019 р. по 03.10.2019 р., тобто 3 ліжко-днів. На його лікування витрачено бюджетних коштів в розмірі 1 329 грн. (а.с.7).

Отже з вини відповідача було завдано тілесні ушкодження ОСОБА_2 , а відтак, ОСОБА_1 в силу вищевикладених вимог закону, зобов`язаний відшкодувати спірні кошти, що були витрачені з бюджету Луцької міської ради.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки, стороною відповідача не надано будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти позову, суд бере до уваги лише письмові докази надані позивачем.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, на підставі ст. 1206 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року № 11,суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Луцької міської ради витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 1 329 (одна тисяча триста двадцять дев`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач Луцька міська рада, , місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19;

Відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний код невідомо, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст заочного складено 02 липня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.