ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Справа № 686/8864/15
Провадження № 22-ц/4820/1294/20
УХВАЛА

15 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І., Купельського А.В., Янчук Т.О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство «Енергокомплект», до Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Енергокомплект» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року про зміну способу та порядку виконання рішення,

встановив:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року в справі №686/8864/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» (далі АТ «Хмельницькобленерго»), третя особа - Приватне підприємство «Енергокомплект» (далі ПП «Енергокомплект»), про витребування майна з чужого незаконного володіння, шляхом стягнення з АТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 268 196 грн вартості підстанції та 9 500 грн судових витрат.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції (далі ЦПК України).

Відповідно до п. 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

На час постановлення судом ухвали від 15 вересня 2017 року ОСОБА_1 був власником і директором ПП «Енергокомплект» (т. 1 а.с. 189, т. 4 а.с. 118-121), а тому в силу ч. 3 ст. 38 ЦПК України він був наділений повноваженнями представляти це підприємство в суді.

Оскільки суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з участю ОСОБА_1 , то ПП «Енергокомплект» повинно було подати апеляційну скаргу на неї до 20 вересня 2017 року.

ПП «Енергокомплект» подало апеляційну скаргу на ухвалу суду лише 7 липня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Одночасно з апеляційною скаргою ПП «Енергокомплект» звернулося до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження посилаючись на те, що даний строк пропущено ним із поважних причин. Обґрунтовуючи це клопотання, ПП «Енергокомплект» зазначило, що суд проголосив оскаржувану ухвалу без участі його представника, а підприємство довідалося про судове рішення лише 2 липня 2020 року.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Із положень ч. 2 ст. 358 ЦПК України слідує, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як передбачено ч. 1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

ПП «Енергокомплект» подало апеляційну скаргу на ухвалу суду після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Разом із тим, ОСОБА_1 як представник ПП «Енергокомплект» був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в якому було постановлено ухвалу суду, та брав участь у цьому засіданні, а матеріали справи не містять даних про те, що обставини непереборної сили, тобто дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, перешкодили ПП «Енергокомплект» своєчасно подати апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Реалізуючи принцип верховенства права, суд при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі Ustimenko v. Ukraine (заява №32053/13, рішення від 29 жовтня 2015 року, п. 46) вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Ryabykh v. Russia, заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Також ЄСПЛ неодноразово зазначав (справа Ponomaryov v. Ukraine, заява №3236/03, рішення від 3 квітня 2008 року, п. 41), що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, ?...?, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справі Aleksandr Shevchenko v. Ukraine, заява №8371/02, рішення від 26 квітня 2007 року, п. 27; Trukh v. Ukraine, заява №50966/99, ухвала від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

ПП «Енергокомплект» подало апеляційну скаргу після спливу майже 3 років з часу постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, внаслідок чого поновлення судом апеляційної інстанції строку на апеляційне оскарження призведе до порушення вимог ст. 6 Конвенції та принципу правової визначеності.

За таких обставин апеляційне провадження у справі не може бути відкрите.

Керуючись ст.ст. 3, 126, 127, 354, 357, 358, 381, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання Приватного підприємства «Енергокомплект» про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року про зміну способу та порядку виконання рішення залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство «Енергокомплект», до Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук