Справа № 125/475/20
Провадження № 22-ц/801/1240/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 рокуСправа № 125/475/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Марчук В. С., Сопруна В. В.

Секретар: Кузьменко Б. І.

За участю: особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 і заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову

Ухвалу постановила суддя Питель О. В.

Ухвалу постановлено у м. Барі Вінницької області

Повний тест ухвали складено 07 квітня 2020 року,

встановив:

03 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернулась в суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу серії та № 2198, виданий приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельник О. М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 49321660 від 24 жовтня 2019 року.

Свою заяву обґрунтувала тим, що 13 вересня 2018 року приватний нотаріус Барського районного нотаріального округу Вінницької області Крижанівський А. П. посвідчив заповіт ОСОБА_3 за реєстровим № 1212, яким вона заповіла усе належне їй майно ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідач ОСОБА_3 померла. 06 ІНФОРМАЦІЯ_1 року заявник звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де їй стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 і входила до складу спадкового майна, на сьогоднішній день належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2198 від 24 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельником О. М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 493216600 від 24 жовтня 2019 року.

Заявник вважає, що її спадкові права порушені і їх можливо відновити шляхом визнання в судовому порядку недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, тому вона просила забезпечити позов до його подання, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , зазначивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити в подальшому виконання рішення суду.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2198 від 24 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельником О. М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 493216600 від 24 жовтня 2019 року.

Роз`яснено заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Зазначила, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки викладені в ухвалі є абсолютно надумані без повного з`ясування обставин, тому ухвала суду підлягає скасуванню як незаконна.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що права та інтереси заявника не можуть бути порушені оскаржуваним договором купівлі-продажу, оскільки на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 спірна квартира їй уже не належала на праві власності; станом на момент прийняття оскаржуваної ухали суду встановлений шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 не сплив, а заявник не довела, що вона є спадкоємцем, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на спадкове майно так і сам заповіт, а також заявник не довела, що вона є єдиним спадкоємцем, хто може претендувати на спадкове майно. Судом не враховано, що заявник має намір оспорити договір купівлі-продажу квартири, із тексту якого вбачається, що від імені продавця ОСОБА_3 договір підписав ОСОБА_4 на підставі довіреності, що спростовує як твердження заявника так і висновки суду про можливість підписання договору з боку ОСОБА_3 в стані, що не дозволяв їй усвідомлювати значення своїх дій. Суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваної ухвали безпідставні припущення та абсолютно спростовані доводи заявника та не врахував медичний діагноз ОСОБА_3 , як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову. Судом порушено принцип співмірності, передбачений частиною 3 статті 150 ЦПК України, застосувавши такий вид заходу забезпечення позову як арешт до вимоги, що не носить майнового характеру, тобто вони є неспівмірними. В порушення вимог частини 8 статті 153 ЦПК України суд в ухвалі не вирішив питання зустрічного забезпечення позову. При подачі заяви про забезпечення позову заявник вчинила маніпулювання автоматизованим розподілом справ по Барському районному суду, оскільки вона уже двічі зверталася до суду із заявою про забезпечення позову до того моменту, коли їй було задоволено заяву про забезпечення позову і ті заяви були повернуті їй.

Заявник ОСОБА_2 відзив не надала.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити і скасувати накладений арешт на її квартиру.

Заявник ОСОБА_2 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, у тому числі, спроможності заходу, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду, у разі невжиття таких заходів.

Апеляційний суд погоджується із позицією суду першої інстанції про обґрунтованість заяви про забезпечення позову та її задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1).

Згідно роз`яснень у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2019 року, заявник зазначила, що вона має намір звернутися до суду із позовною заявою про визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним. При цьому зазначила, що забезпечення позову слід вжити з метою захисту її права як спадкоємця за заповітом, враховуючи, що невжиття цього заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду, ефективний захист прав та інтересів позивача, так як спірну квартиру власник може відчужити до вирішення спору по суті.

Встановивши, що між сторонами у справі дійсно існує спір щодо власності на квартиру АДРЕСА_1 ; що вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами, запланованими до заявлення; власник квартири ОСОБА_1 може відчужити спірну квартиру на користь інших осіб, а отже існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги в тому, що станом на момент прийняття оскаржуваної ухали суду встановлений шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 не сплив, а заявник не довела, що вона є спадкоємцем, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на спадкове майно так і сам заповіт, а також заявник не довела, що вона є єдиним спадкоємцем, хто може претендувати на спадкове майно, спростовуються тим, що заявник є спадкоємцем за заповітом, яка згідно вимог статей 1269 та 1270 ЦК України прийняла спадщину, що підтверджується поданою заявником ОСОБА_2 заявою до приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу Крижанівського А. П. про прийняття спадщини згідно заповіту після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і залишила заповіт на все своє майно на ім`я ОСОБА_2 ; дана заява надійшла 06 березня 2020 року о 09:25 год та зареєстрована нотаріусом у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 115 із відкриттям спадкової справи № 58/2020 від 06 березня 2020 року (а. с. 11).

Доводи апеляційної скарги в тому, що судом не враховано, що заявник має намір оспорити договір купівлі-продажу квартири підписаного від імені продавця ОСОБА_3 на підставі довіреності ОСОБА_4 , що спростовує як твердження заявника так і висновки суду про можливість підписання договору з боку ОСОБА_3 в стані, що не дозволяв їй усвідомлювати значення своїх дій, а також те, що суд не врахував медичний діагноз ОСОБА_3 , як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки ці доводи мають бути предметом розгляду судом при вирішенні самого спору по суті.

Твердження відповідача про порушення судом принципу співмірності, передбаченого частиною 3 статті 150 ЦПК України, при застосуванні такого виду заходу забезпечення позову як арешт до вимоги, що не носить майнового характеру, є надуманим, оскільки такі обмеження й умови для застосування саме такого заходу як арешт, не передбачені законом.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини 8 статті 153 ЦПК України щодо не вирішення в ухвалі суду питання зустрічного забезпечення позову, спростовуються тим, що згідно вимог частини 1 статті 154 ЦПК України застосування судом зустрічного забезпечення є правом суду, а обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення визначений двома пунктами частини 3 статті 154 ЦПК України, а саме: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Проте таких обставин судом не встановлено і таких доказів відповідачем не надано.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції також не спростовують.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіВ. С. Марчук
В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 08 липня 2020 року