Номер провадження 2/754/4369/20 Справа №754/2845/20
12 червня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Таран Н.Г.
секретаря - Раєвського П.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Ухвалою від 05.03.2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання.
Позивачі в судове засідання не з`явились, надавши заяву, відповідно до змісту якої вбачається, що останні позов підтримують, з підстав викладених в ньому, просять задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують.
Останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА відповідач - ОСОБА_4 зареєстрований за вищевказаною адресою, однак копія ухвали, судова повістка та копія позовної заяви з додатками направлена відповідачу повернулася до суду та була не отримана із відміткою поштової служби «За закінченням встановленого строку зберігання».
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до паспортних даних позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вбачається, що вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Також у вказаній квартирі зареєстрований відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА від 09.01.2020 року.
Отже, судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить до державного житлового фонду та в ній зареєстровані сторони по справі.
Згідно із актами про не проживання у спірній квартирі відповідача - ОСОБА_4 від 28.03.2007 року, 24.07.2009 року, 30.06.2010 року, 07.12.2019 року, складеними мешканцями будинку АДРЕСА_1 та завіреними представниками ЖЕД-308 вбачається, що відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.
Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 року). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 року).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У ч. 1 ст. 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. За змістом положень ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. При вирішенні питання про втрату наймачем або членами його сім`ї права користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін їх відсутності та поважність причини такої відсутності.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що факт не проживання з 2007 року, тобто більше шести місяців, без поважних причин у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , як члена сім`ї наймача знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 61, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 128, 223, 259, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Суддя: Н.Г. Таран