Номер провадження: 22-ц/813/3390/20
Номер справи місцевого суду: 523/9479/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря: Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справиапеляційну скаргу в.о. голови Громадської організації «Самоохоронна гаражна стоянка «Таврія» Безбабного Сергія Анатолійовича на рішення Сувороського районного суду м.Одеси від 31 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Самоохоронна гаражна стоянка «Таврія» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

19 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Громадської організації «Самоохоронна гаражна стоянка «Таврія» (далі - ГО «СГС «Таврія») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він є членом Організації та відповідно до рішення № 35 Ради ГО «СГС «Таврія» від 18.05.2007 року є власником гаража АДРЕСА_1 131.

Однак 14 лютого 2019 року його гараж АДРЕСА_2 , було відключено від електропостачання та викрадено кабель, через який електроенергія надходила до гаража. Особи, які здійснювали відключення, підстав своїх дій не повідомили, будь-якого документу, щоб надавав їм повноваження щодо вчинення таких дій - не надали, а тому позивач просив визнати дії відповідача незаконними та зобов`язати поновити електропостачання належного йому гаража.

Рішенням Сувороського районного суду м.Одеси від 31 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Визнано дії ГО «СГС «Таврія» щодо відключення від електропостачання гаражу № 131 розташованого на території ГО «СГС «Таврія» за адресою: 65065, м.Одеса, вул. Мелітопольська, 19, неправомірними.

Зобов`язано ГО «СГС «Таврія» поновити електропостачання до гаражу № 131, розташованого на території ГО «СГС «Таврія» за адресою: 65065, м.Одеса, вул. Мелітопольська, 19.

Стягнуто з ГО «СГС «Таврія» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536,80 грн.

В апеляційній скарзі в.о. голови ГО «СГС «Таврія» Безбабний С.А. ставить питання про скасування рішення Сувороського районного суду м.Одеси від 31 липня 2019 року, та постановлення нового, провідмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, яке було призначено на 24.06.2020 року, на 15.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с. 91-94).

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, з наступними змінами (а.с. 97), апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Колегія суддів також зазначає, що 23.03.2020 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мокієнко І.С. надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 26.03.2020 року, на 15.00 год. на іншу дату (а.с.84-88).

У зв`язку з цим, розгляд справи був відкладений на 24.06.2020 року, на 15.00 год., про що учасники справи були належними чином повідомлені (а.с.90-94).

Таким чином, оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, а також про відкладення розгляду справи, призначеної на 24.06.2020 року, на 15.00 год., а також враховуючи, що дана цивільна справа перебуває в провадженні Одеського апеляційного суду майже 10 місяців, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

У зв`язку з цим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 25.06.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відключення від електромережі гаража №131, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 та який розташований на території ГО «СГС «Таврія», було незаконним та суперечить вимогам Статуту вказаної Організації, таке відключення не могло бути здійснено без відому керівництва організації, що мала б діяти виключно керуючись нормами Закону та Статуту.

Тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання неправомірними дій ГО «СГС «Таврія» по відключенню гаража № 131, розташованого на території ГО «СГС «Таврія», та зобов`язання вказаного ГО поновити електропостачання у вищезазначеному гаражі.

Однак апеляційний суд не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення № 35 Ради ГО «СГС «Таврія» від 18.05.2007 року було вирішено питання про переоформлення вказаного гаража з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , відповідно до заяви останнього (а.с.17).

Однак доказів того, що позивач ОСОБА_1 є членом Організації та власником гаража АДРЕСА_1 131, який розташований на території ГО «СГС «Таврія» за адресою: м.Одеса, вул. Мелітопольська, 19, матеріали справи не містять.

Тобто матеріали справи не мають доказів того, що в ГО «СГС «Таврія» приймалось рішення про прийняття в члени ГО позивача ОСОБА_1 , що він сплачував членські внески і вчиняв інші дії, які б свідчили про те, що він є членом ГО «СГС «Таврія».

В матеріалах справи відсутні також докази, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, оскільки позивач не надав до суду докази наявності в своєму гаражі електропостачання, відсутній паспорт лічильника, книжка розрахунків за спожиту електроенергію, договір на постачання електроенергії, квитанції щодо сплати за користування електроенергією.

Крім того, не надано доказів, що саме відповідачем вчинялись будь-які дії щодо відключення позивача від електропостачання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ГО «СГС «Таврія» здійснює свою діяльність відповідно до Статуту Організації (а.с. 13-16).

Пунктом 3.1 Статуту визначена основна мета діяльності Організації - об`єднання громадян для задоволення загальних інтересів автолюбителів членів організації по забезпеченню цілісності свої автотранспортних засобів та оформлення відповідної документації відведення земельної ділянки для будівництва автостоянки.

Судом першої інстанції всіх вищезазначених обставин не було враховано, як і не було враховано, що відповідно до п.5.3 Статуту ГО «СГС «Таврія» прийом та припинення членства в організації здійснюється за рішенням Ради (а.с.14-звор.)

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що 14 лютого 2019 року належний йому гараж № 131, який розташований на території ГО СГС «Таврія» за адресою: м.Одеса, вул. Мелітопольська, 19, було відключено від електропостачання та демонтовано кабель, через який електроенергія надходила до гаража.

Позивач також вказав, що особи, які здійснювали відключення, причини відключення не повідомили, будь-якого документу, щоб надавав їм повноважень щодо вчинення таких дій позивачу не надали.

Однак колегія суддів зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту відключення електроенергії саме відповідачем, також позивач не довів суду, що гараж взагалі був підключений до електромережі, та що позивач сплачував за електроенергію та членські внески до ГО «СГС «Таврія».

Крім того, матеріали справи не мають також доказів того, що голова, або правління ГО «СГС «Таврія» видавали розпорядження чи рішення щодо відключення електропостачання відносно ОСОБА_1 .

На переконливу думку колегії суддів суд першої інстанції взагалі у своєму рішенні не послався на докази, яким підтверджено факт відключення електроенергії саме відповідачем, суд застосував фактично презумпцію вини відповідача, що є неприпустимим.

Матеріали справи також не мають доказів того, що ГО «СГС «Таврія» отримувала запити від ОСОБА_1 або його адвоката щодо відключення від електроенергії гаража, а тому не мало можливості надати відповідь.

На а.с.9 мається поштове повідомлення про отримання від адвоката Дерід Т.М. адвокатського запиту, однак поштову кореспонденцію отримав « ОСОБА_3 ». Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що ця особа є працівником СО «СГС «Таврія» і що він був зобов`язаний вручити цей запит керівництву вказаного Громадського об`єднання.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що лише з підстав не надання відповіді на адвокатський запит, суд не мав права дійти висновку щодо вини відповідача, і про необхідність задоволення позовних вимог.

Зазначені обставини свідчать про те, що суд помилково встановив та застосував до відповідача відповідальність, зобов`язавши його вчинити певні дії, які він не зобов`язаний здійснювати.

Крім того, судом не було враховано, що цивільно-правова відповідальність настає за наявності передбачених законом 4-х умов:

протиправність дій;

наявність майнової чи немайнової шкоди;

наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою і виникненням збитків;

наявність вини.

Судом не було враховано, що протиправність поведінки означає, що вона суперечить нормам права і порушує суб`єктивні права інших учасників цивільних правовідносин. Протиправність може виявлятися в активних діях, або в бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, суд обгрунтував свій висновок на припущеннях того, що відповідач здійснив відносно позивача протиправні дії, що в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України забороняється.

Більше того, матеріали справи жодним чином не свідчать про наявність в діях ГО «СГС «Таврія» всіх чотирьох умов правопорушення, за яке має настати цивільно-правова відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, як було вказано вище, матеріали справи не містять буд-яких доказів існування будь-яких повідомлень, попереджень, претензій відповідача на адресу позивача щодо відключення його гаражу від мереж електропостачання. Рішення Загальних зборів чи рішення Ради Організації з цього приводу також не приймалось.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що відключення від електромережі гаража №131, що перебуває у користуванні позивача та який розташований на території ГО «СГС «Таврія», було незаконним та суперечить вимогам Статуту вказаної Організації, оскільки таке відключення могло бути здійснено тільки з відому керівництва організації, що мала б діяти виключно керуючись нормами Закону та Статуту.

Крім того, суд першої інстанції у своєму рішенні безпідставно послався на ЗУ «Про кооперацію», оскільки відповідач не є Кооперативом, а є Громадською організацією та діє на підставі профільного ЗУ «Про громадські об`єднання», тобто це є різні за змістом організації, враховуючи їх правові форми, що свідчить про те, що ГО «СГС «Таврія» створена з іншою метою.

Виходячи з викладеного, слід дійти висновку про те, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з викладеними обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, через його безпідставність.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ГО «СГС «Таврія» судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2305,20 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу в.о. голови Громадської організації «Самоохоронна гаражна стоянка «Таврія» Безбабного Сергія Анатолійовича задовольнити.

Рішення Сувороського районного суду м.Одеси від 31 липня 2019 року скасувати.

Прийняти постанову, якоюу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Громадської організації «Самоохоронна гаражна стоянка «Таврія» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні діївідмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Громадської організації «Самоохоронна гаражна стоянка «Таврія», , судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2305,20 грн. (дві тисячі триста п`ять гривень 20 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра