Справа№592/2467/20
Провадження №2/592/1443/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

з участю представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить зменшити аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до 1 000 грн. але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що має з відповідачкою спільну дочку, яка після розірвання шлюбу залишився з відповідачкою. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03.07.2018 по справі № 591/1005/18, з нього стягнуті аліменти у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття дитини. На час ухвалення рішення працював, втім натепер звільнився. З 2019 державний виконавець став нараховувати аліменти, щомісячно по 2137 грн. Позивач вважає, такий розмір аліментів є непомірним, адже не працює і немає стабільного доходу. Позивач має періодичні підробітки, оплата за таку роботу становить 4 000 грн. - 5 000 грн. На цих підставах позивач вважає, що має право на зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивачем надана копія трудової книжки, довідка про відсутність доходів за 2019 рік, документи щодо навчання у Польщі та паспорт з відмітками про виїзд за кордон.

Ухвалою суду від 05.03.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 08.04.2020 призначене судове засідання на 09-00 год. 04.05.2020.

Відповідачка надала відзив на позов у якому просила відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивувала тим, що позивач не довів законних підстав для зменшення розміру аліментів. Вважає, що відповідач працездатний і здоровий, а тому в змозі надавати допомогу у розмірі визначеному рішенням суду. За час виконання обов`язку він сплачував аліменти значними сумами, що вказує на його платоспроможність. Відповідачці складно самостійно утримувати дитину, адже отримує дохід близько 2000 грн. на місяць. Вона проживає з матір`ю, яка є пенсіонером та отримує лише пенсію. Відповідачка вважає, що спільна дитина має право на достатнє забезпечення від позивача. На підтвердження заперечень відповідачка надала довідку розрахунок по аліментам, про свої доходи тощо.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов. Поряд з цим на питання суду не змогла пояснити мету з якою позивач виїздив за кордон тричі на період понад два місяці кожний. На питання суду про джерела доходів також чіткої відповіді не надійшло.

Представник відповідача підтримав заперечення та просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, яка після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачкою.

03.07.2018 Зарічним районним судом м. Суми ухвалено рішення у справі 591/1005/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Рішенням суду позов задоволено та стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення повноліття але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.02.2018 на користь ОСОБА_6 .

Також стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 26.02.2018.

Під час розгляду тієї справи ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, але не в заявленому розмірі, а в сумі 500 грн., що складає приблизно 15% від його заробітку, сплачувати аліменти на дружину категорично заперечував.

При ухваленні рішення Зарічним районним судом м. Суми встановлено, що ОСОБА_1 працював водієм-експедитором ФОП ОСОБА_7 та мав дохід за період з 15.01.2018 року по 31.05.2018 18 476 грн. 19 коп.

Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджуються зазначеним рішенням суду та свідоцтвом про народження дитини.

При розгляді цієї справи судом встановлено, що 31.07.2018 позивач звільнився з місця роботи за власним бажанням. У 2019 році він не мав офіційних доходів. У період 2019-2020 років позивач тричі виїздив до Польщі, де перебував по майже три місяці кожного разу. Він має права керування транспортними засобами різних категорій вантажних автомобілів, тобто такі, що дають право працювати у сфері вантажних перевезень. У Польщі у березні 2020 року позивач пройшов відповідні навчання на курсах з перевезення вантажів.

Встановлені обставини підтверджуються паспортом, посвідченням водія, довідкою про навчання позивача, копії яких додані у справі та довідкою Управління у м.Суми ГУДПС у Сумській області № 804 від 13.03.2020, яка долучена до справи.

Виконання зазначеного рішення здійснюється державним виконавцем. За період 26.02.2018 по 01.05.2020 державним виконавцем проведений розрахунок. За увесь період виконання рішення за понад два роки позивач сплатив аліменти п`ять разів, що відображено у розрахунку. При цьому платежі малу істотні суми 14 931 грн. у січні 2019, 6579,83 грн. у березні 2019 року, 4585,48 грн. у серпні 2019 року, 11 113,5 грн. у грудні 2019 року, 975 грн. у травні 2020 року. Зазначена обставина підтверджується розрахунком, копія якого додана до справи.

Сторони не надавали суду доказів свого стану здоров`я та дитини, а тому суд вважає їх задовільними.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними та врегульовані ст.ст. 180184, 192, 195 СК України, відповідно до положень яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до чч.1, 2, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Під час судового розгляду всупереч положенням ст.ст. 12, 81, 84, 177 ЦПК України позивач не надав суду належних і допустимих доказів ні підтвердження обставин які є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Обґрунтування позивача зводилися до того, що він звільнився з роботи і немає стабільних доходів та державний виконавець став нараховувати великі суми, які той не здатен сплатити.

Нарахування державним виконавцем аліментів відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 195 СК України із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, само пособі не є підставою для зміни розміру аліментів.

Єдиною підставою для зміни розміру аліментів яку зазначив позивач, це погіршення матеріального становища через звільнення. Втім позивач звільнився з власної ініціативи та став систематично виїздити за кордон на тривалий час. Він значними сумами сплачував аліменти у період коли повертався з закордону. У зв`язку з цим довідка про відсутність доходів не може бути сприйнята як така, що доводить матеріальне становище позивача. Позивач є особою працездатного віку, певні кваліфікацію водія. Вочевидь позивач має задовільній стан здоров`я. Зазначене у сукупності вказує на його здатність сплачувати аліменти. Позивач всупереч ст.ст. 12, 81, 84, 177 ЦПК України не надав належних і допустимих доказів того, що його матеріальне становище погіршилося так, що він не здатен надавати допомогу у визначеному судом розмірі. Окрім того з попереднього рішення вбачається, що з нього були стягнуті аліменти на утриманню дружини. На час судового розгляду такий обов`язок минув у зв`язку з закінченням троку стягнення, що певною мірою вплинуло на заданість позивача сплачувати аліменти на утримання дитини.

Ураховуючи зазначене у сукупності суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявленого позову.

Інші доводи сторін не випливають на встановлені обставини і висновки суду.

На підставі зазначеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 42, 77-80, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повінню у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_2 ) про зміну розміру аліментів.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Повне рішення складене 09.07.2020.

Суддя В.Г. Костенко