Постанова

Іменем України

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 295/677/17

провадження № 61-47638св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна установа «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)»,

третя особа - Житомирська міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2017 року у складі судді Перекупки І. Г. та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Трояновської Г. С., Миніч Т. І., Павицької Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8» (далі - Житомирська установа виконання покарань № 8) про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у наданні житла та зняття з квартирного обліку, зобов`язання поновити у черзі на квартирному обліку.

Позовна заява мотивована тим, що він працював в органах Міністерства внутрішніх справ. З 19 лютого 1987 року позивач перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов в Житомирській установі виконання покарань № 8 та з урахуванням пільги, встановленої статтею 22 Закону України «Про міліцію», включений до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлового приміщення з 01 квітня 1990 року. Крім того, позивач перебував у загальній черзі на отримання житла за № 15 та першочерговій черзі за № 8 .

Рішенням адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань № 8 відмовлено ОСОБА_1 у наданні квартири із зняттям з квартирного обліку на підставі підпункту 1 пункту 26 розділу II та пункту 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській PCP» .

З прийнятим рішенням житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань № 8 позивач не погодився, просив визнати незаконним та скасувати рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань № 8, оформлене протоколом № 5 від 29 листопада 2016 року про відмову ОСОБА_1 у наданні квартири із зняттям з квартирного обліку та зобов`язати житлово-побутову комісію Житомирської установи виконання покарань № 8 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань № 8, оформлене протоколом № 5 від 29 листопада 2016 року, про відмову ОСОБА_1 у наданні квартири із зняттям з квартирного обліку та зобов`язано житлово-побутову комісію Житомирської установи виконання покарань № 8 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається у відповідному порядку, його житлові умови не поліпшились. Станом на день прийняття рішення про відмову у наданні квартири із зняттям з квартирного обліку 29 листопада 2016 року ОСОБА_1 мав статус особи, яка потребує поліпшення житлових умов.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у позові.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2018 року рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2018 року до Верховного Суду, Житомирська установа виконання покарань № 8, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що громадяни, які перебувають на квартирному обліку повинні щорічно у четвертому кварталі подавати документи для поновлення облікової справи та внесення відповідних змін для підтвердження права подальшого перебування у черзі на отримання житла, однак ані позивач, ані члени його сім`ї з 21 червня 1990 року до 27 листопада 2014 року не подавали зазначені документи; станом на 29 листопада 2016 року позивач згідно з документами, наданими до його облікової справи, залишився перебувати на квартирному обліку одноособово та не звертався до адміністрації установи із заявою про постановку на облік другої дружини, її матері, сина та не зверталися із такими заявами і члени його сім`ї, а тому зазначені особи не були поставлені квартирний облік як члени сім`ї позивача та не мають права на отримання житла; враховуючи те, що позивач разом з дружиною проживає у кімнаті житловою площею 17,0 кв. м, що є більшим за середню забезпеченість житловою площею у м. Житомирі, відповідач правильно відмовив у наданні квартири позивачу зі зняттям з квартирного обліку.

У лютому 2019 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ОСОБА_1 працював у органах Міністерства внутрішніх справ.

З 13 липня 1983 року ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 .

20 січня 1987 року ОСОБА_1 звернувся до начальника установи ЯЮ-309/179 УВС Житомирського обласного виконавчого комітету за № 2 із заявою про взяття його та його сім`ї у складі двох чоловік: дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 на квартирний облік. Підставою для взяття на облік стала відсутність житла. На сім`ю ОСОБА_1 приходилось 5,66 кв. м (17 кв. м на трьох членів сім`ї).

На підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 1999 року ОСОБА_2 придбала 48/100 частин жилого будинку АДРЕСА_3 .

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_3 її власником є ОСОБА_2 Загальна житлова площа цієї квартири становить 28,8 кв. м (кімнати 17 кв. м та 11,8 кв. м).

20 листопада 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

25 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб.

Матеріали облікової справи ОСОБА_1 містять інформацію про те, що його колишня дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_5 , 09 листопада 2015 року та 04 лютого 2015 року відповідно, подали заяви про зняття їх з квартирного обліку, які були задоволені.

Згідно з довідкою з місця проживання та про склад сім`ї від 05 листопада 2014 року ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (З особи) фактично займають житлову кімнату площею 17 кв. м, а іншу житлову кімнату, площею 11,8 кв. м займає ОСОБА_2 . На ОСОБА_1 та кожного з членів його сім`ї припадає по 5,93 кв. м.

Зі змісту акта обстеження матеріально-побутових умов одинокого (одиноко проживаючого) непрацездатного громадянина від 24 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_6 , мати дружини, проживає з ОСОБА_1 та потребує постійного стороннього догляду.

Згідно з витягом з протоколу № 5 спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань № 8 від 29 листопада 2016 року ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку одноосібно, до адміністрації та житлово-побутової комісії із заявою щодо постановки на квартирний облік як члена сім`ї другої дружини ОСОБА_4 та тещі (матері другої дружини) ОСОБА_6 він не звертався. На підставі вказаних фактів та документів ОСОБА_1 був знятий з квартирного обліку.

На момент укладення договору купівлі-продажу частини житлового будинку 14 грудня 1999 року дружиною позивача ОСОБА_2 його сім`я складалась з чотирьох осіб: позивача, дружини, дочки та сина. На підтвердження наявності сина додано копію свідоцтва про народження, виданого 13 листопада 1990 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 3957, у якому батьками останнього зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На час придбання ОСОБА_2 (14 грудня 1999 року) частини житлового будинку АДРЕСА_3 загальною житловою площею 28,8 кв. м сім`я ОСОБА_1 складалась із 4-х осіб: ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_2 , двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 1983 року народження та ОСОБА_7 , 1990 року народження, а тому на кожного із членів сім`ї припадало 7,2 кв. м (28,8:4), що менше ніж рівень середньої забезпеченості по регіону (7,5 кв. м).

Довідкою комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9» Житомирської міської ради від 22 листопада 2016 року № 3359 підтверджено, що сім`я ОСОБА_1 складається із трьох осіб: він, дружина ОСОБА_4 , 1973 року народження, мати дружини ОСОБА_6 , 1930 року народження (т. 1 а. с. 10). Усі зареєстровані у АДРЕСА_3 (т. 1 а. с. 91).

Своє право на приватизацію державного житлового фонду у м. Житомирі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не використали, що підтверджується довідкою відділу приватизації державного житлового фонду Житомирської міської ради від 25 листопада 2014 року № 2916 (т. 1 а.с.19).

ОСОБА_4 визнана інвалідом ІІ групи від загального захворювання (т. 1 а. с. 23).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 34 ЖК України передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української РСР в Українською республіканською радою професійних спілок. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

За приписами статей 39-40 ЖК України та пунктів 20, 21, 28 Правил громадяни беруться на квартирний облік за місцем роботи на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету, яке затверджується виконавчим комітетом місцевої ради; зняття з квартирного обліку та виключення зі списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлового приміщення, провадиться тими ж органами, які прийняли або затвердили рішення про взяття на квартирний облік (включення до списку).

Згідно із статтею 40 ЖК України у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

У пункті 55 Правил жиле приміщення надається громадянинові на всіх членів сім`ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на облік, і на дружину (чоловіка), яка пізніше вселилася на жилу площу, зайняту подружжям, що перебуває на обліку.

Відповідно до частини п`ятої статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Так, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що зосередившись на сімейному стані позивача після розірвання шлюбу з першою дружиною ОСОБА_2 , апеляційний суд не перевірив склад сім`ї позивача на момент зняття його з квартирного обліку 29 листопада 2016 року та не з`ясував, чи дійсно у позивача відбулось поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення, що є підставою для зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Підставою для зняття позивача з квартирного обліку апеляційний суд зазначав придбання ОСОБА_2 частини житлового будинку, внаслідок чого були поліпшені житлові умови сім`ї ОСОБА_1 , оскільки на кожного приходилось 9,6 кв. м (28,8:3), однак за наявності неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підстави для зняття з квартирного обліку були відсутні, оскільки на кожного із членів сім`ї ОСОБА_1 приходилось 7,2 кв. м (28,8:4) менше ніж рівень середньої забезпеченості по регіону (7,5 кв. м). Суд апеляційної інстанції не встановив, чим підтверджено втрату позивачем такого права на момент зняття його з квартирного обліку 29 листопада 2016 року.

Врахувавши вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції та встановивши, що відповідачем не доведено підстави зняття позивача з квартирного обліку станом на 29 листопада 2016 року, не надано доказів того, що у позивача дійсно відбулось поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення, що є підставою для зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову .

Доводи касаційної скарги про те, що громадяни, які перебувають на квартирному обліку повинні щорічно у четвертому кварталі подавати документи для поновлення облікової справи та внесення відповідних змін для підтвердження права подальшого перебування у черзі на отримання житла, однак ані позивач, ані члени його сім`ї з 21 червня 1990 року до 27 листопада 2014 року не подавали зазначені документи; станом на 29 листопада 2016 року позивач згідно з документами, наданими до його облікової справи, залишився перебувати на квартирному обліку одноособово та не звертався до адміністрації установи із заявою про постановку на облік другої дружини, її матері, сина та не зверталися із такими заявами і члени його сім`ї, а тому зазначені особи не були поставлені квартирний облік як члени сім`ї позивача та не мають права на отримання житла; враховуючи те, що позивач разом з дружиною проживає у кімнаті житловою площею 17,0 кв. м, що є більшим за середню забезпеченість житловою площею у м. Житомирі, відповідач правильно відмовив у наданні квартири позивачу зі зняттям з квартирного обліку, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко