Ухвала

10 липня 2020 року

м. Київ

справа № 211/2632/19

провадження № 61-8558ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року

та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня

2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2020 року до Верховного Суду подано вищезазначену касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги. Вищезазначену касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку із необхідністю зазначення підстави (підстав), з якої (яких) подається касаційна скарга. Надано заявнику строк для усунення недоліку касаційної скарги до 23 червня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

02 липня 2020 року до Верховного Суду надійшла уточнена редакція касаційної скарги ОСОБА_1 , зі змісту якої слідує, що недоліки касаційної скарги заявником не усунуто, оскільки в ній не вказано підставу (підстави), з якої (яких) подається скарга.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на необґрунтованість судових рішень, не навів передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підставкасаційного оскарження судових рішень. Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без посилання на випадки, зазначені у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої

статті 389 ЦПК України, які визначені процесуальним законом підставами касаційного оскарження судових рішень (неврахування судом апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; необхідність відступлення від висновку, викладеного

у постанові Верховного Суду; відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах; наявність порушень, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу),

не є виконанням вимог процесуального закону (пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено,

що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню

з нею, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись статтею 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников