05.06.2020 Єдиний унікальний номер 203/2824/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 рокум. ДніпроСправа № 205/2824/19
2/205/763/20

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.08.2019р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 08.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований у реєстрі за № 19056 про стягнення грошових коштів за кредитом у розмірі 38 585,22 доларів США, що за курсом 26,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2017р. складає 1 0033 698,04 грн. з ОСОБА_1 за кредитним договором № dn/428 від 28.09.2006р., який укладений між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . Позовна заява мотивована тим, що нотаріусом не виконані всі вимоги Закону України «Про нотаріат» щодо видачі спірного напису нотаріуса, оскільки між позивачем та відповідачем існує спір щодо стягнутої заборгованості. Окрім того, позивач зазначив, що банк вже звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним договором, який ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2013р. залишено без розгляду.

Представником відповідача ОСОБА_2 надано суду відзив на позов, в якому він посилаючись на те, що банк не є належним відповідачем у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним, оскільки банк його не вчиняє, а також на те, що нотаріусом виконано всі вимоги щодо видачі спірного напису, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача ОСОБА_3 надано суду відповідь на відзив, в якій вона посилаючись на безпідставність викладених у відзиві обставин, просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте його представником ОСОБА_3 надано суду заяву, у якій вона просить справу розглядати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, проте у своєму відзиві представник просить суд розглядати справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Приватний нотаріус КМНО Швець Р.О. у судове засідання не з`явився, водночас матеріали справи містять від нього заяву про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

28.09.2006р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № dn/428, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 35 000.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 16.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 23.09.2011р.. (а.с.9-13).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 0417/2-3647/2011 від 21.11.2011р. позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість за договором № dn/428 від 28.09.2006р. на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» у розмірі 14 774,73 доларів США (а.с.17).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2012р. вказане рішення суду скасовано та справу призначено до розгляду (а.с.20).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2012р. позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без розгляду (а.с.21).

08.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підставі ст.ст. 87-89 ЗУ «Про нотаріат» та відповідно до пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 19056 (а.с.8).

Вказаним виконавчим написом пропонується стягнути на користь ПАТ «КБ Приватбанк» з ОСОБА_1 несплачену в строк за Кредитним договором № № dn/428 від 28.09.2006р. заборгованість у розмірі 38 585,22 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 9 591,13 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 22 625,98 доларів США; пені за період з 22.04.2016р. по 06.10.2017р. у розмірі 6 368,11 доларів США; а також витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 800,00 грн.

Строк, за який проводиться стягнення, - з 28.09.2006р. по 06.10.2017р.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що банк є неналежним відповідачем у даній справі, суд зазначає наступне.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат»

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19) від 14.09.2019р.

Оскільки спірний виконавчий напис вчинено в інтересах АТ КБ «Приватбанк», суд доходить висновку, що воно є належним відповідачем у даній справі.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15.

Враховуючи існування спору між позивачем та відповідачем щодо розміру заборгованості за кредитним договором № № dn/428 від 28.09.2006р., що підтверджується вищевказаними рішеннями судів, а також те, що виконавчий напис вчинено після спливу визначених у ст.88 Закону України «Про нотаріат» трьох років з моменту виникнення права вимоги у ПАТ «КБ «Приватбанк» з повернення простроченої заборгованості, суд доходить висновку про достатність правових підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, з документів на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис нотаріуса вбачається, що його вчинено до спливу 30 днів з моменту надіслання боржнику вимоги, оскільки відповідно до квитанції УДППЗ «Укрпошта» така вимога була надіслана 18.10.2017р., а спірний виконавчий напис вчинено 08.11.2017р., що є порушенням підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268 ЦПК України, 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; МФО 305299; ЄДРПОУ 14360570), третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, прим. з 1 по 5), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 08.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований у реєстрі за № 19056, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» несплачену в строк за кредитним договором № dn/428 від 28.09.2006р. заборгованість у розмірі 38 585,22 доларів США,, що за курсом 26,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2017р. складає 1 033 698,04 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 800,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; МФО 305299; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 15.06.2020р.

СуддяН.Г. Остапенко