ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 липня 2020 року

м. Харків

справа № 645/12572/13-ц

провадження № 22ц/818/1776/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2014 року в складі судді Бондарєвої І.В.,

у с т а н о в и в:

В грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») в особі свого представника Семендяєва Олександра Сергійовича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 11 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого відповідно до статуту є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-709/036/2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 62 916,77 доларів США зі сплатою фіксованого відсотка 4,99% річних + FIDR строком повернення до 11 червня 2038 року.

29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо сплати платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, вказувалось на утворення станом на 04 грудня 2013 року заборгованості в загальній сумі 2 521 712,61 грн (за тілом кредиту - в сумі 62 864,77 доларів США, що еквівалентно 502 478,11 грн, за відсотками за користування кредитом - в сумі 4 982,57 доларів США, що еквівалентно 39 825,68 грн, а також пеня в сумі 1 979 408,82 грн).

Ураховуючи наведене, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2008 року № ML-709/036/2008 на загальну суму 2 521 712,61 грн, яка утворилась станом на 04 грудня 2013 року.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2008 року № ML-709/036/2008 в загальному розмірі 67 846,77 доларів США, що еквівалентно 542 303,70 грн, та пеню в розмірі 542 303,70 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 належно не виконував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту - в розмірі 62 864,77 доларів США, що еквівалентно 502 478,11 грн, та заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 4 982 доларів США, що еквівалентно 39 825,68 грн. Оскільки розмір пені значно перевищує розмір збитків у вигляді неповернутих кредитних коштів, суд вважав за можливе зменшити пеню з підстав, передбачених частиною третьою статті 551 ЦК України, до розміру загальної суми заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року заява ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2014 року залишена без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представником відповідача не доведено наявності такої обов`язкової підстави для скасування заочного рішення, як поважність причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання, який належним чином повідомлений про день і час розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

На заочне рішення подано апеляційні скарги: 23 січня 2020 року - ОСОБА_2 представником ОСОБА_1 , 27 січня 2020 року - ОСОБА_1 , в яких, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, вони просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційні скарги мотивовано тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений про договір купівлі-продажу кредитного портфелю, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а в матеріалах справи відсутній додаток № 1 до цього договору, отже суд не з`ясував, чи є предметом цього договору заборгованість за кредитним договором, укладеним 11 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 .

Зазначають, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2009 року з відповідача вже стягнута заборгованість за кредитним договором, укладеним 11 червня 2008 року № ML-709/036/2008, у тому числі стягнуто тіло кредиту. Це рішення перебувало на примусовому виконанні Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» рішення суду першої інстанції не оскаржило, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 11 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого відповідно до статуту є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-709/036/2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 62 916,77 доларів США зі сплатою фіксованого відсотка 4,99% річних + FIDR строком повернення до 11 червня 2038 року.

29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю за вказаним кредитним договором.

За розрахунком ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 04 грудня 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2008 року № ML-709/036/2008 в загальній сумі 2 521 712,61 грн (за тілом кредиту - в сумі 62 864,77доларів США, що еквівалентно 502 478,11 грн, за відсотками за користування кредитом - в сумі 4 982,57 доларів США, що еквівалентно 39 825,68 грн, а також пеня в сумі 1 979 408,82 грн).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 належно не виконує свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим виникла заявлена товариством заборгованість.

Разом з тим, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2017 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-4083/09 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2009 року про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2009 року про забезпечення позову (а. с. 55-57).

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 липня 2017 року ухвалено, зокрема, вважати встановленим зміст відновленої резолютивної частини вказаного заочного рішення в такій редакції: «Позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 577 407,19 грн, яка складається з наступного: основний борг у розмірі 62 864,77 доларів США, що еквівалентно 502 603,84 грн за офіційним курсом НБУ станом на 10 вересня 2009 року; проценти за користування кредитом у розмірі 6 695,88 доларів США, що еквівалентно 53 533,56 грн за офіційним курсом НБУ станом на 10 вересня 2009 року; пеня в розмірі 21 219,79 грн; штрафні санкції за невиконання зобов`язань - 50,00 грн, а також 1 700,00 грн судового збору та 120,00 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи» (а. с. 58-60).

Оскільки банк реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2008 року № ML-709/036/2008, що підтверджується рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2009 року, ухваленим по цивільній справі № 2-4083/09, втрачене судове провадження по якій було відновлене рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2017 року, і судове рішення підлягає виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за даним кредитним договором відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 та ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2008 року № ML-709/036/2008 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 08 липня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина