Справа № 766/1552/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Капітонова А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ПрАТ СК «Уніка», про відшкодування збитків,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Харченко Д.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП у розмірі 68939,18 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 21.11.2018 року о 09 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Hyundai І 30, реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Херсоні на перехресті вул. Гагаріна та 295 Херсонської стрілецької Дивізії, виїжджаючи з другорядної дороги не дав дорогу автомобілю Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення, чим порушив вимоги п. 2.3 б. п. 16.11 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 5 грудня 2018 року по справі № 766/23151/18 винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано ОСОБА_2 . Як вбачається з висновку експертного дослідження № 678/11-18 від 21.11.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 68 939,18 грн. Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 21.11. 2018 року позивачу було завдано шкоди на суму 68939 грн. 18 коп.

Ухвалою від 11.03.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального провадження.

26.04.2019 року представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Ухвалою від 18.07.2019 року витребувано з ПрАТ СК «Уніка» страхову справу щодо ДТП, яке сталося 21.11.2018 року, за участю автомобілів Hyundai І 30 реєстраційний номер НОМЕР_1 та Chevrolet реєстраційний номер НОМЕР_2 , поліс № АМ/2543287 від 22.02.2018 року укладений з ОСОБА_2 , та залучено ПрАТ СК «Уніка» до участі у даній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог.

30.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала заяву згідно якої просила розглянути справу без її участі, не визнала вимоги з підставі визначених у відзиві.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.12.2018 року по справі № 766/23151/18 було ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Згідно вказаної постанови, 21.11.2018 року о 09 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Hyundai І 30, реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Херсоні на перехресті вул. Гагаріна та 295 Херсонської стрілецької Дивізії, виїжджаючи з другорядної дороги не дав дорогу автомобілю Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення, чим порушив вимоги п. 2.3 б. п. 16.11 ПДР України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку 678/11-18 складеного 21.11.2018 року оцінювачем ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 від 16.11.2018 року, вартість матеріального збитку складає 68939,18 грн.

Зі звіту експертного автотоварознавчого дослідження №00278622 від 21.11.2018 року наданого «СПД ФЛП ОСОБА_4 » вбачається, що ринкова вартість легкового автомобілю Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 51657,64 грн., вартість відновлювального ремонту становить 106095,35 грн., коефіцієнт фізичного зносу складових - 0,7; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових становить 48537,14 грн., вартість матеріального збитку заподіяного власникові, визначається рівною ринковій вартості на момент пошкодження і становить 51657,64 грн.

Відповідно до ст. 990 ЦК страховик здійснює страхову виплату, відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

З матеріалів страхової справи убачається, що позивачу ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у розмірі 30757 грн. 64 коп., згідно заяви про виплату матеріального збитку від 15.11.2018 року, акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00278622 від 15.01.2019 року за підписами представника страховика та ОСОБА_1 , Наказу ПАТ «СК «Уніка» №00278622 від 18.01.2019 року про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , страхового акту №0027822/19 від 15.01.2019 року, листа ПАТ «СК «Уніка» про інформування ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування у розмірі 30575 грн. 64 коп. та платіжного доручення №065011 від 21.01.2019 року, яке підтверджує виплату страхового відшкодування на реквізити надані ОСОБА_1 у розмірі 30757,64 грн.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п.1 ч.2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній із осіб з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року № 14-176 цс18, Верховний Суд відступив від висновку висловленого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування мав право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Верховний Суд прийшов до висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 було застраховано у ПрАТ «УНІКА». Так, згідно Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №2543287 від 22.02.2018 року транспортний засіб Hyundai І 30 реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахований у ПрАТ «УНІКА» страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн., що перевищує заявлену позивачем суму збитків.

Крім того, з Акту узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування № 00278622 укладеного між ПАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_1 убачається, що сторони погодили суму страхового відшкодування в розмірі 30757,64 грн., яка є остаточною.

По вказаному страховому випадку у жодному розі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до Страховика та/По вказаному страховому випадку у жодному розі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до Страховика та/або особи винної у вчиненні ДТП мати не буде (п. 4 Акту). винної у вчиненні ДТП мати не буде (п. 4 Акту).

Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд, не виходячи за межі позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Керуючись ст. ст. 12, 141, 258-259, 265, 268, 354, 212 ЦПК України, ст. ст.22, 1187-1188, 1194 ЦК України, суд вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ПрАТ СК «Уніка», про відшкодування збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин