Справа № 372/570/20
Провадження № 2-936/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Бенчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки і піклування Обухівської районної державної адміністрації,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В заяві посилалася на те, що сторони з 17 жовтня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 10 березня 2017 року рішенням Обухівського районного суду Київської області було розірвано. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач його вихованням та утриманням не займається, не турбується про його стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не створює належних умов для розвитку природних здібностей дитини, не спілкується з дитиною та не вживає активних дій для спілкування. Вихованням та розвитком дитини займається позивач та її батьки. Доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина підтверджується висновком органу опіки і піклування Обухівської районної державної адміністрації. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків по відношенню до дитини, позивач просить в судовому порядку позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 лютого 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження та призначення підготовчого судового засідання.

16 березня 2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та вказала, що вона з сином проживають разом з її батьками, які допомагають та займаються вихованням сина, відповідач, як батько дитини не спілкується з ним, не переймається його здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, крім того не сплачує аліменти на його утримання, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, враховуючи зазначене просила суд позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

Відповідач в судовому засіданні, щодо задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що дуже любить сина, хоче з ним спілкуватись, позивач чинить перепони у спілкуванні з дитиною, налаштовує сина проти нього. Визнав, що раніше він не в повній мірі піклувався про сина, однак в міру можливостей дбав про нього, сплачував аліменти. В 2017 році звертався до органу опіки і піклування з заявою про вирішення його участі у виховані дитини.

Представник третьої особи органу опіки і піклування Обухівської районної державної адміністрації до суду не з`явилась, подала суду клопотання в якому свій висновок від 03.02.2020 року №60/07-15/261 підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові доказі по справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які під час народження дитини перебували в зареєстрованому шлюбі.

Шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року.

Відповідно довідки №28 від 09.01.2020 року виданої Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка разом з її батьками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та малолітньою дитиною - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

За характеристикою депутата Української міської ради від 10.01.2020 року, позивачка ОСОБА_1 характеризується позитивно, веде здоровий спосіб життя, виховує дитину самостійно, розлучена з чоловіком ОСОБА_2 , який з сином не підтримує стосунків, не зустрічається, ніякої участі у вихованні не приймає та не сплачує аліментів.

Згідно довідки Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 23.01.2020 року за №6747 позивач ОСОБА_1 за період з 01.03.2017 року по 23.01.2020 року за виконавчим листом №372/760/17 від 27.04.2017 року виданого Обухівським районним судом Київської області не отримувала аліментів від відповідача ОСОБА_2

Висновком Обухівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування з метою захисту законних прав та інтересів дитини, з врахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини Обухівської райдержадміністрації від 23.01.2020 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Так, відповідачу, як батьку неповнолітнього ОСОБА_3 в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (п.2 ч.1 ст.164 СК).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Згідно встановлених судом обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується та визнається позивачем, що відповідач періодично сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 починаючи з 2017 року, періодично мав зустрічі з ним, в 2017 звертався до Обухівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування про визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини. За його поясненнями має бажання і далі приймати участь в навчально-виховному процесі свого сина. Тобто, даних про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків матеріали цивільної справи не містять та такі докази не надані з боку позивача.

Отже, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків та те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач навмисно ухилялися від виконання своїх обов`язків по вихованню сина та свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому суд вважає за необхідне попередити як позивача так і відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина, зокрема зважаючи на їх напружені стосунки між собою, при зустрічах з дитиною не потрібно травмувати дитячу психіку, не з`ясовувати стосунки в його присутності, не налаштовувати один проти одного.

Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Керуючись ст.ст. 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки і піклування Обухівської районної державної адміністрації відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 25 червня 2020 року.

Суддя Т.В. Проць