Справа № 2-2380/11 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/973/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2012 року в складі судді Кукси Д.А. у справі за позовом ОСОБА_2 до Сокільницької сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвер», з участю третьої особи ОСОБА_3 , про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

встановила:

У серпні 2005 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Сокільницької сільської ради, ТзОВ «Алвер», з участю третьої особи ОСОБА_3 , про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.08.2005 в складі судді Кукси Д.А. відкрито провадження у даній справі (а.с. 40).

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2012 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сокільницької сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвер», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дій не правомірними та забов`язання вчинити дії - залишено без розгляду.

Ухвалою суду оскаржила позивачка ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не мав підстав для постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, оскільки позивачка не була належним чином повідомлена про розгляд справи, а своїми активними діями доводила зацікавленість у вирішенні справи по суті.

Зокрема, зазначає, що з 2005 по 2007 рік отримала три повістки до суду, на які з`являвся її представник, однак суд до розгляду справи так і не приступив.

На запити про надання інформації про розгляд справи, відповідей не отримувала.

Про проведені місцевим судом судові засідання в травні та червні 2012 року, не повідомлялася.

Стверджує, що дії Пустомитівського районного суду Львівської області спрямовані на перешкоджання доступу до правосуддя, оскільки на дії щодо ініціювання розгляду справи, подання запитів стосовно руху справи, інформування про судові засідання, відповідей не отримала, натомість суд залишив справу без розгляду через неявку позивача.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2012 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення виходячи із такого.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що позивачка ОСОБА_2 та її представник тричі в судові засідання 17.05.2012, 25.05.2012, 12.06.2012 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені, тому дійшов висновку, що цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сокільницької сільської ради, ТзОВ „Алвер, третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій не правомірними та забов`язання вчинити дії необхідно залишити без розгляду.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

У пункті 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення без розгляду заяви, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Положення вказаної вище норми Закону відповідали вимогам ст. 169 ЦПК України, згідно з якою суд відкладав розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин. При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець не зобов"язував враховувати поважність причини неявки у разі повторної неявки позивача та вирішення питання про залишення заяви без розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що останні два судові засідання у даній справі були призначені на 25.05.2012 та 12.06.2020.

Таким чином, покликання суду першої інстанції на неявку позивачки ОСОБА_2 та її представника в судове засідання, призначене на 17.05.2020, в контексті наявності правових підстав для залишення позову без розгляду, значення не має.

Частиною 1 ст. 158 ЦПК України (у відповідній редакції) було встановлено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 74 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Згідно із ч.ч. 1-2, 8 ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вчуються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення повертається до суду.

Судовою колегією встановлено, що у матеріалах справи відсутні рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, адресованих, зокрема позивачці, як і в принципі будь які судові повідомлення на адресу учасників справи про відповідні судові засідання.

Зазначені вище обставини та наведені норми цивільного процесуального законодавства, яке було чинне на час постановлення оскаржуваної ухвали, на переконання колегії суддів, не можуть свідчити про дотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в частині повідомлення позивачки ОСОБА_2 та її представника про час і місце розгляду справи, зокрема на 25.05.2012 та 12.06.2012 та підтверджують відповідні доводи апеляційної скарги.

Також, не може залишатись поза увагою колегії суддів те, що покликаючись на положення 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, які за відповідних обставин дають підстави для залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції у резолютивній частині оскаржуваної ухвали помилково зазначив про залишення без розгляду справи. Крім цього, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зокрема позивачка не позбавлена права подавати відповідні клопотання. В матеріалах справи наявні клопотання позивачки ОСОБА_2 про витребування доказів, залучення до участі у справі третю особу та забезпечення доказів, які залишилися без розгляду та реагування суду (а.с. 69-74). Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначених вище положень закону не врахував, відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали. Повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відносяться до імперативних. Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене плоложення забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання. Зважаючи на те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів в розумінні вимог ЦПК України, підтверджуючих повідомлення позивачки ОСОБА_2 про дату та час розгляду її позовної заяви, оскаржувана ухвали суду першої інстанції не може залишатися у законній силі, незважаючи на час її постановлення, а саме у 2012 році. Відповідно до ч.1 п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2012 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 липня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк