справа № 156/735/19
провадження №2/165/75/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

з участю секретаря Пилипчук М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську справу за позовом ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 , ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про стягнення суми страхового відшкодування, -

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого позивачем страхового відшкодування шкоди в розмірі 12095 грн.

Вимоги мотивує тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і страхувальником ОСОБА_2 (вигодонабувач ОСОБА_3 ) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серїі АМ №129311 від 08.06.2018, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, зокрема, автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 16 червня 2018 року в місті Луцьк сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_3 , та автомобіля марки «Renault Master», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 22.08.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до рахунку № LE-003480 від 18.06.2018, вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 12095,00 грн.

Згідно з пунктом 2.1.23 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №129311 від 08.06.2018 страхова премія це плата за страхування, тобто грошова сума, яку страхувальник зобов`язаний сплатити страховику згідно з умовами договору. У пункті 10.5.5 даного договору вказано, що за АВТОКАСКО розмір страхового відшкодування розраховується за мінусом страхової премії, яку страхувальнику необхідно сплатити згідно з умовами договору страхування.

На виконання умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про визнання ДТП страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування в розмірі 12095 грн.

При цьому позивач, відповідно до п. 10.5.5 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №129311 від 08.06.2018, зарахував частину страхового відшкодування в розмірі 8806,57 грн. в рахунок погашення недоотриманої страхової премії шляхом проведення акту взаємозаліку.

Вказує, що іншу частину суми страхового відшкодування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на розрахунковий рахунок ТОВ «Луцьк Єкспо» шляхом безготівкового перерахування суми в розмірі 3288,43 грн. із розрахунку 12095 грн. 8806,57 грн + 3288,43 грн.

Позивач наголошує, що виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування», на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 18.06.2018, страхового акту № UA017/L01/01 від 17.07.2018. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №18661 від 18.07.2018.

Вказує, що після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до винуватця ДТП відповідача ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 12095,00 грн. Право такої вимоги мотивує тим, що з витягу ЄЦБД МТСБУ вбачається, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 не була забезпечена полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Зазначає, що 29.11.2018 ОСОБА_1 було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди з метою урегулювання спору у досудовому порядку, яка була отримана відповідачем 06.12.2018.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 22.10.2019 за клопотанням позивача до участі у справі залучено співвідповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЛЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 12095 грн. (а.с.130,55).

У судове засідання представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовити.

У поданому відзиві (а.с.76-77) та додаткових поясненнях (а.с.184, 185) вказав, що ДТП за участю застрахованого у позивача автомобіля мала місце 16.06.2018, однак станом на даний час позивач не звертався до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про страхове відшкодування, тобто більше року з моменту ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно з п.37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стверджує, що у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування позивачу. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Також зазначає, що для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу, ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Тому пред`явлення вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Наголошує, що сума позовних вимог позивача в розмірі 12095 грн. ґрунтується та визначена на підставі рахунку СТО ТзОВ «Луцьк-Експо» № LE-003480 від 18.06.2018 без врахування коефіцієнту фізичного зносу на замінені деталі. Також вказує, що право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У зв`язку з вищевикладеним вважає, що ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не є належним відповідачем у справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що він, перебуваючи на місці ДТП 16.06.2018 в місті Луцьку по вул. Ковельська, 47, виконав всі необхідні дії, передбачені ст.33.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (далі Закон) а саме: проінформував потерпілу особу та працівників поліції про свою особу (винного у ДТП), місце свого проживання, надав номер засобів зв?язку, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію керованого ним транспортного засобу, поліс страхування ОСЦПВ № АК/4451011 від 08.07.2017, що виданий ПрАТ УСК «Княжа ВІГ».

Відповідно до процедури оформлення страхового випадку, він, ОСОБА_1 , отримав від потерпілої сторони та працівників поліції і зробив фото необхідних документів, зокрема: посвідчення водія іншого транспортного засобу ОСОБА_3 , поліс страхування Проценко ОСЦПВ № АМ НОМЕР_3 від 08.06.2018, виданий АТ «СГ «ТАС», протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 124 КУпАП. Наголосив, що він, діючи відповідно до вимог п. 33.1.4 Закону, наступного дня після ДТП, тобто 17 червня 2018 року прибув у відділення ПрАТ УСК «Княжа ВІГ», що знаходиться за адресою: вул. Чорновола, 20, в м. Червоноград Львівської області, де написав письмове повідомлення про страховий випадок, надав всі необхідні документи як свої, так і потерпілої сторони. Працівником компанії ОСОБА_4 було проведено огляд пошкоджень його транспортного засобу. Зазначив, що це був повний перелік дій учасника ДТП встановлених ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про які вказано на тильній стороні будь-якого полісу ОСЦПВ. Ствердив, що у нього був діючий страховий поліс № НОМЕР_4 , який придбано 08.07.2017, що передбачає повне покриття відповідальності водія-винуватця ДТП перед потерпілою стороною. На час настання страхової події 16.06.2018 поліс ОСЦПВ №АК НОМЕР_5 в системі МТС БУ значиться як діючий. Враховуючи наведене, вважає, що він не порушив умови договору та не повинен нести матеріальної відповідальності перед позивачем. Твердження позивача про відсутність у нього страхового полісу вважає безпідставним і таким, що не відповідає дійсності.

Допитаний в суді за клопотанням відповідача ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_4 , який станом на червень 2018 працював у відділенні ПрАТ УСК «Княжа ВІГ» в місті Червоноград Львівської області, повністю підтвердив пояснення ОСОБА_1 в частині виконання останнім вимог п.33.1.4.Закону стосовно своєчасного звернення до страхової компанії та надання всіх документів, необхідних для оформлення та виплати страхового відшкодування.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , показання свідка ОСОБА_4 , встановивши фактичні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.06.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 129311, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.5-10).

16.06.2018 в місті Луцьку Волинської області, за участю вказаного автомобіля і транспортного засобу «Renault Master», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.13,14).

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 22.08.2018 (а.с.15,16) ОСОБА_1 визнано винним у настанні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, із тексту вказаного судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 16.06.2018 року о 13 год. 50 хв. в м. Луцьку Волинської області по вул. Ковельській, 47, керуючи автомобілем марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобіль марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 зазнав незначні механічні пошкодження.

Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до рахунку № LE-003480 від 18.06.2018 вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 12095,00 грн. (а.с.22,23)

Відповідно до пункту 2.1.23 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №129311 від 08.06.2018 страхова премія це плата за страхування, тобто грошова сума, яку страхувальник зобов`язаний сплатити страховику згідно з умовами договору. У пункті 10.5.5 даного договору вказано, що за АВТОКАСКО розмір страхового відшкодування розраховується за мінусом страхової премії, яку страхувальнику необхідно сплатити згідно з умовами договору страхування.

Так, на підставі викладеного та згідно умов договору страхування АМ № 129311, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило вигодонабувачу ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 3288,43 грн., що стверджується платіжним дорученням № 18661 від 18.07.2018. (а.с. 26).

Виплата була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна», у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви про настання страхового випадку від 18.06.2018 (а.с. 17-21) та страхового акту № UA017/L01/01 від 17.07.2018 року (а.с. 24).

При цьому позивач, відповідно до п. 10.5.5 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №129311 від 08.06.2018, зарахував частину страхового відшкодування в розмірі 8806,57 грн. в рахунок погашення недоотриманої страхової премії, шляхом проведення акту взаємозаліку на недоотриману страхову премію в зазначеному розмірі (а.с.25).

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 29.11.2018 звернулася до ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування шкоди в розмірі 12095 гривень.(.с.27-28).

Згідно з ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України)

Стаття 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що шкода, яка пов`язана з пошкодженням транспортного засобу і відшкодовується страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, становить вартість витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

З огляду на викладене, вимога про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним, оскільки розмір позовних вимог в розмірі 12095 грн. ґрунтується та визначена на підставі рахунку СТО ТзОВ «Луцьк-Експо» № LE-003480 від 18.06.2018 без врахування коефіцієнту фізичного зносу на замінені деталі.

Як встановлено судом, на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно полісу № АК/4451011.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 (а.с.181) підтвердив, що винуватець ДТП ОСОБА_1 на наступний день після настання ДТП, тобто 17.06.2018 прибув у офіс відділення ПрАТ УСК Княжа ВІГ», що за адресою вул. Чорновола, 20, в м. Червоноград Львівської області, де ОСОБА_4 на той час займав посаду керуючого. Всі необхідні дії пов`язані з настанням страхового випадку, ОСОБА_1 були виконані, в тому числі надані пояснення щодо події (ОСЦПВ) (а.с.159,160),копія протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАп (а.с.161), копія посвідчення водія потерпілої ОСОБА_3 (а.с.162,163), копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.173), копія тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на ім?я ОСОБА_1 (а.с.173), копії страхових полісів № АМ НОМЕР_6 7360617 від 08.06.2018 та №АК НОМЕР_6 4451011 від 08.07.2017 (а.с.164,165), фототаблиці (а.с.166-171), копія довідки про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.174). Також свідок ОСОБА_4 підтвердив, що в кінці 2019 року в телефонному режимі до нього звернувся ОСОБА_1 з приводу роз`яснення причини звернення позивача до ОСОБА_1 з позовом, на що, ОСОБА_4 було надано відповідачу фотографії та сканкопії документів, які зберігалися в архіві. Наголосив, що ці матеріали підтверджують правильність та повноту дій водія-винуватця при настанні страхового випадку та бездоганне виконання ним вимог, передбачених ст. 33.1 ЗУ «Про «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

Твердження позивача про відсутність у відповідача ОСОБА_1 страхового полісу на момент вчинення ДТП, спростовуються інформацією (а.с.172), з якої вбачається що Поліс №АК4451011, знайдений в пошуковій системі за державним номером транспортного засобу НОМЕР_7 , станом на 16.06.2018 є діючим.

Згідно з пп. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У даному випадку, позивач визнав ту обставину, що протягом року з моменту настання ДТП, не звертався до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди, і як наслідок, у даної страхової компанії не виник обов`язок виплати страхового відшкодування.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, з огляду на які ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не скористалось своїм правом на відшкодування матеріальної шкоди, а пропустивши річний термін, звернулось з позовом до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», суду не надано. Твердження позивача про те, що у нього виникло право вимоги до відповідачаПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на думку суду є необґрунтованим.

У п.56 Постанови Великої Палати ВСУ від 04.07.2018 року № 755/18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Поряд з цим, у вказаній постанові ВСУ зазначено, що згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналізуючи викладене, на думку суду пункт 56 кореспондується з відповідальністю особи, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, що в даному випадку відсутнє, оскільки сума страхового відшкодування повністю покрила матеріальну шкоду.

Разом з цим, згідно п. 57, 58 постанови ВСУ від 04.07.2018 року № 755/18006/15-ц, Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З наведеного слідує, що абсолютно безпідставним є твердження позивача про те, що у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування на підставі сг.37 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та відсутність доказів на підтвердження того в зв`язку з чим ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не скористалось своїм правом на відшкодування страхової виплати в річний термін за рахунок страхової компанії, яка відповідає за дії страхувальника ОСОБА_1 після настання ДТП, а звернулось до суду з позовом безпосередньо до винуватця ДТП, на якого за встановлених судом обставин та з врахуванням наведених правових висновків, не може буде покладено відповідальність, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір з відповідача не стягується, оскільки згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 81, 82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 5, ст. 11, ст. 29, ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22,1166,1187,1192 Цивільного кодексу- суд,

вирішив:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ПЗУ Україна" про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп" страхового відшкодування в розмірі 12095 ( дванадцять тисяч дев`яносто п`ять) гривень, відмовити.

Судові витратит залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Нововолинський міський суд Волинської області до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк щодо апеляційного оскарження судового рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст виготовлено 03 липня 2020 року

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук