Єдиний унікальний номер 725/2759/20
Номер провадження 2-о/725/42/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2020 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

при секретарі Дудка К.І.,

за участю

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2

заінтересованої особи: ОСОБА_3

свідка: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2020 року заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального приписузазначивши, що перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 .. Шлюб на даний час перебуває в процесі розірвання. Від вказаного шлюбу у них є дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що під час спільного проживання ОСОБА_3 постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вона викликала поліцію, фіксувала зазначені обставини. Також постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/2524/20 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

На даний час вони проживають окремо, однак він Її не залишає в спокої. Постійні погрози з його боку стали підставою розриву їхніх відносин.

Виклики поліції, вжиті нею заходи не дали результату, оскільки ОСОБА_3 продовжує вчиняти насильство відносно неї в присутності їх спільної дочки, що також впливає на її емоційний стан та розвиток.

На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 на строк 6 місяців, яким визначити наступні обмеження у його правах, а саме заборонити вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб; заборонити наближатися на 150 метрів до: місця проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що обставини на які посилається заявниця не відповідають дійсності. Не заперечив той факт, що він намагається контактувати із заявницею та дочкою, однак жодних насильницьких дій відносно них не вчиняє. Натомість дружина не відповідає на дзвінки коли він має намір відвідати їх спільну дитину, що вимушує його стукати у двері для того щоб відчинили.

Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_4 надав пояснення згідно яких він є батьком заявниці та він чув про конфлікти між ними. Також він ходив до дільничного інспектора з приводу поведінки зятя, однак жодних заяв не писав.

Суд дослідивши письмові докази по справі, заслухавши присутніх учасників судового процесу, приходить до наступного.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що сторін від шлюбу народилася дочка - ОСОБА_5 (а.с.9).

Заявниця в обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_3 постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вона викликала поліцію, фіксувала зазначені обставини.

На підтвердження цих обставин долучила до заяви копію постанови №725/2524/20 від 03.06.2020 року згідно якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчення домашнього насильства (а.с.11).

При цьому зазначена постанова не містить відмітки про набрання нею законної сили та гербової печатки суду.

Також на уточнююче запитання головуючого представник заявника повідомив, що йому не відомо чи на даний час дана постанова набрала законної сили.

Покази свідка суд оцінює критично, оскільки він є рідним батьком заявниці, а тому є заінтересованою особою у даній справі.

Крім того будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 дій які характерні для домашнього насильства заявницею не надано.

Суд також зауважує, що при розгляді даної заяви, враховуючи специфіку процедури розгляду вказаної категорії справ, яка обмежена часовим проміжком (72 години), позбавлений можливості ініціювати збір додаткових доказів.

Таким чином, наявність постанови про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП яка не набрала законної сили та за відсутності інших не може бути визнано судом, як доведений факт вчинення будь-яких протиправних дій відносно заявниці.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обов`язків батьків, щодо дитини. Намагання ОСОБА_3 приймати участь у вихованні їх спільної дитини, що не суперечать загальним моральним засадам суспільства не можуть бути підставою для застосування відносно останнього обмежувального припису.

Так відповідно до ст. 1 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на колишнє подружжя.

Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19.

Враховуючи викладене, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення сторін, оцінивши ризики, а також відсутність належних та допустимих доказів вчинення систематичних протиправних дій з боку ОСОБА_3 відносно заявниці, керуючись внутрішнім переконанням, суд вважає, що заява є необґрунтованою, а тому в її задоволені слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 12, 13, 81, 89, 258-268, 294, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) заінтересована особа ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) про видачу обмежувального припису- відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун