Справа № 472/1502/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2020 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

при секретарі Чорній О.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя.

В С Т А Н О В И В :

03.12.2019 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Веселинівського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що з 13 листопада 1999 року він з відповідачем ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

В період перебування в шлюбі, зокрема 05.05. 2018 року він з ОСОБА_2 за спільні кошти придбали за договором купівлі - продажу, реєстровий номер 224, посвідченим приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф., житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі - продажу квартири було оформлено на дружину. Він, як чоловік покупця, у нотаріуса надав згоду на придбання житлового будинку.

На даний час стосунки з дружиною у нього погіршилися, вони припинили спільне проживання.

Просить суд визнати за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку та визначити, що частки у спільній сумісній власності на придбаний житловий будинок з будівлями та спорудами між співвласниками є рівні.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала та показала, що дійсно придбали житловий будинок разом з позивачем в період шлюбу за спільні кошти.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Правилами ст.12, ч.1ст.81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що сторони 13 листопада 1999 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області складено актовий запис за № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно договору купівлі - продажу від 05.05.2018 року продавець ОСОБА_4 передала у власність, а покупець ОСОБА_2 прийняла у власність житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого становить 45 000 грн. 00 коп.

Договір посвідчений за заявою чоловіка покупця - ОСОБА_3 про згоду на купівлю своєю дружиною ОСОБА_2 зазначеного житлового будинку (згоду посвідчено приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу 05.05.2018 року за реєстровим №223).

Відповідно до зазначеної згоди, позивач підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості, є їхньою спільною сумісною власністю. Придбаний будинок також буде об`єктом права спільної сумісної власності як такий, що набувається ними за час шлюбу.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджено, що на ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу № 189164609 від 18.11.2019 року зареєстрований житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї № 3983 від 29.10.2019 року позивач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_2 , сином ОСОБА_5 , 2000 р.н., та сином ОСОБА_6 , 2002 р.н.

Судом, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснено учасникам процесу їхні процесуальні права та обов`язки; з метою всебічного і повного з`ясування обставин справи та сприяння, у спосіб та у випадках, передбачених процесуальним законодавством, неодноразово з`ясовувалось наявність клопотань та заяв по справі, проте, інших доказів, передбачених ст. 76 ЦПК України, або клопотань про їх витребовування, огляд, збирання учасниками справи до суду не надано.

Таким чином, дослідивши під час розгляду справи письмові докази, пояснення учасників справи, викладеними в заявах по суті, суд, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про встановлення презумпції виникнення права спільної сумісної власності.

Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то наступна реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя, не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до абз.1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11 при здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сімї, матеріальне становище співвласників тощо.

Таким чином, враховуючи, що спірний житловий будинок набутий сторонами за час шлюбу, та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до переконання про необхідність поділу зазначеного майна, виходячи з презумпції рівності часток позивача та відповідача.

Підстав відступити від засади рівності часток подружжя суд не вбачає, оскільки доказів обставин, що мають істотне значення, зокрема що один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї, до суду не надано та сторонами про існування таких обставини заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.с. 8,13, 21, 41, 51, 55, 64, 124 Конституції України, ст.ст. 60, 61, 63, 68-70 СК України, ст..29, 31 ЦК України, ст.ст. 4,15, 16, 28, 76, 78, 80, 81, 84, 175, 263 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя - задовольнити в повному обсязі.

Визначити, що частки у спільній сумісній власності на куплений житловий будинок з будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між співласниками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 є рівні, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку з будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку з будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2020 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко