Справа № 344/4482/18
Провадження № 22-ц/4808/30/20
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю представника апелянта Рокетської С. ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Антоняка Т.М. 17 липня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

10.04.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 01.07.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено договір б/н, згідно якого позичальник отримала кредит у розмірі 13 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом згідно умов договору. 17.03.2015 року позичальник ОСОБА_5 померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_4 . Отже, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Посилаючись на те, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 01.07.2009 року становить 6 934,64 грн., з яких 6 261,03 грн. - заборгованість за кредитом та 673,61 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 вказану суму заборгованості та витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 липня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано жодного доказу, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 чи відмовився від неї. Також не надано доказу, що між позивачем та відповідачем існують договірні зобов`язання, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що відмовляючи в задоволенні позову з підстав відсутності доказів того, що відповідач по справі прийняв спадщину, суд не врахував положення частини 3 статті 1268 ЦК України та ту обставину, що ОСОБА_4 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовився від спадщини. На підтвердження того, що відповідач не відмовився від спадщини, позивачем надано відповідь Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкоємці померлої ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Отже, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено яке саме спадкове майно (рухоме чи нерухоме) залишилося після смерті ОСОБА_5 , його вартість, та чи покриває вартість спадкового майна розмір заборгованості спадкодавця. Таким чином, суд не встановив дійсні обставини справи, а фактично звільнив відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором на підставі одних лише формальних міркувань.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21.11.2019 року зупинено провадження в справі до вирішення питання правонаступництва після смерті відповідача ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно повідомлення Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори №655/01-16 від 19.05.2020 року (а.с. 108) за даними інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №60231932 від 19.05.2020 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17.06.2020 року до участі у справі залучено в якості правонаступників ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В засідання апеляційного суду відповідачі не з`явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01 липня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк»)та ОСОБА_5 був укладений договір №б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 13 700 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору.

Унаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_5 виникла заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 01.07.2009 року, яка станом на 17.03.2015 року становить 6 934,64 грн., з яких 6 261,03 грн. - заборгованість за кредитом та 673,61 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

17.03.2015 року позичальник ОСОБА_5 померла, що підтверджується повідомленням Микитинецької сільської ради від 11.11.2019 року №02.2-13/300.

29.11.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просило повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника, та про осіб, які вже прийняли спадщину. Також просили включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком в розмірі 6 934,64 грн.

Згідно відповіді Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 12.12.2016 року №4138/02-14 спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась.

30.08.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_6 Михайлові ОСОБА_7 претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 1282 ЦК України, на яку ОСОБА_4 не відреагував.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України).

Згідно зі статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З аналізу наведеної норми слідує, що зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення ним кредитних коштів входять до складу спадщини, тобто правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

В даній справі позивач заявив вимоги до спадкоємця саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що ОСОБА_4 відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подав.

Згідно повідомлення Микитинецької сільської ради від 11.11.2019 року у будинку АДРЕСА_1 , в якому проживала позичальник ОСОБА_5 до смерті, і який, можливо, є об`єктом спадкування, проживали та були зареєстровані: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Така сама адреса ОСОБА_5 зазначена і у анкеті-заяві на отримання кредитних коштів від 01.07.2009 року.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не з`ясував коло спадкоємців боржника ОСОБА_5 , правовий статус будинку АДРЕСА_1 , у якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та інші, а саме: хто є його власником та чи увійшов цей будинок до спадкового майна.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Такий висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 22 січня 2020 у справі №306/2000/16-ц.

Відтак, положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Згідно частин 1-3 статті 1281 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Щодо способу пред`явлення вимоги, то стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Кредитор може пред`явити вимоги безпосередньо до спадкоємців або опосередковано через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Згідно матеріалів справи та установлено судом, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» про включення кредиторської вимоги в спадкову масу померлого боржника ОСОБА_5 надіслана Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі 29.11.2016 року, тобто з пропуском річного строку від дня настання строку вимоги.

В силу частини 4 статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц.

З огляду на наведене суд першої інстанції у порушення статей 263-265, 382 ЦПК України не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не встановив усіх обставин справи, які необхідні для правильного її вирішення, не перевірив належно доводи банку, формально відмовив у задоволенні його позову, констатувавши факт недоведеності одержання відповідачем в порядку спадкування після смерті боржника спадкового майна.

З урахуванням встановлених обставин справи, положень статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Рішення Івано-Франківського міського суду від 17.07.2019 року слід скасувати та ухвалити нове рішення. По суті встановленого в позові ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв`язку зі спливом річного строку від дня настання строку вимоги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 17 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 02 липня 2020 року