ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Чернівці

справа № 713/370/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Кулянди М.І. Перепелюк І.Б.

секретар Герман Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Івано-Франківськ ОСОБА_2 та скасування довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, боржник ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Кириляк А.Ю.),-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця ОСОБА_2 та скасування довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ знаходиться виконавчий лист виданий Вижницьким районним судом Чернівецької області 08 лютого 2013 року, та відкрито виконавче провадження ВП № 36775060 від 27.02.2013 року.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, у розмірі 1/4 частини видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2012 року

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/538/20

і досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 150 гривень щомісячно, починаючи з 19 грудня 2012 року і до досягнення дитиною трьох років, а також додаткові витрати, викликані хворобою сина, у розмірі 150 гривень щомісячно.

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу відбулась зміна прізвища стягувача з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

17 лютого 2020 року вона звернулася до Вижницького районного відділу державної виконавчої служби із заявою про надання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з боржника ОСОБА_3, а також просила повідомити виконавчу службу, які міри приймалися та приймаються по стягненню заборгованості, чи проводяться обмежувальні заходи по відношенню до боржника, виїзд за межі України, керування транспортними засобами, чи інші дії, надані законом державній виконавчій службі .

21 лютого 2020 року на її адресу надійшла довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 18 лютого 2020 року за № 21.1.26/8879 відповідно до якої старшим державним виконавцем ОСОБА_2 проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з грудня 2012 року по січень 2020 року у розмірі 16 087,30 гривень, виходячи із прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказувала, що з вказаним вище розрахунком заборгованості не погоджується, оскільки вважає, шо державним виконавцем складений розрахунок в порушення вимог частини 2 статті 195 СК України, частин 3, 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 4 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 5І2/5 від 02.04.2012 року.

Просила визнати рішення старшого державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 по нарахуванню заборгованості по сплаті аліментів неправомірними та скасувати його, зобов'язавши старшого державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_2 здійснити перерахунок заборгованості по аліментах за період з грудня 2012 року по лютий 2020 року у відповідності до частини 2 статті 195 СК України та з врахуванням аліментів на утримання скаржника розмірі 150 гривень щомісячно, починаючи з 19 грудня 2012 року і до досягнення дитиною трьох років, а також додаткових витрат, викликаних хворобою сина, у розмірі 150 гривень щомісячно.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2020 року в задоволені скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для його скасування.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції всупереч статті 451 ЦПК України не вказано, з яких саме підстав, та якими саме нормами закону керувався суд, відмовляючи у задоволенні скарги.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що старшим державним виконавцем ОСОБА_2, яка незаконно сформувала довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 18 лютого 2020 року шляхом скасування її, чим фактично визнала свою бездіяльність і неправомірність, та здійснила новий розрахунок заборгованості відповідно від 18.03.2020 року та 19.03.2020 року, однак суд першої інстанції не визначив дії державного виконавця неправомірними та бездіяльними і не скасував незаконну довідку, як таку, що порушувала та порушує її право як заявника.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про задоволення зазначених вимог, а саме визнати рішення старшого державного виконавця ОСОБА_2, Вижницького РВ ДВС по нарахуванню заборгованості по сплаті аліментів, що оформлене довідкою-розрахунком зі сплати аліментів від 18.02.2020 року неправомірним і скасувати його.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем в межах наданих йому законом повноважень вчинялись виконавчі дії з метою примусового виконання виконавчого листа, і згідно наявної довідки-розрахунку державного виконавця від 18.03.2020 року заборгованість по сплаті аліментів складає 61 051 гривень, довідки-розрахунку від 19.03.2020 року заборгованість по додаткових витратах, викликані хворобою сина складає 15750 гривень.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, у розмірі 1/4 частини видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 150 гривень щомісячно, починаючи з 19 грудня 2012 року і до досягнення дитиною трьох років, а також додаткові витрати, викликані хворобою сина, у розмірі 150 гривень щомісячно.

27.02.2013 року до відділу надійшла заява стягувача - ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа № 2- 1096/12 від 08.02.2013 року, і державним виконавцем у відповідності до ст. 17,19,20, 25, Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої надіслані сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу відбулась зміна прізвища стягувача з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

18.02.2020 року на адресу боржника та на адресу стягувача надіслано довідку розрахунок згідно якої за період з 19 грудня 2012 року по січень 2020 року державним виконавцем нараховано заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина Івана - яка складає 16087,30 гривень.

З метою виконання рішення суду та задоволення вимог стягувача державним виконавцем 13 травня 2013 року було подано запити до установ, що реєструють право власності, згідно яких були отримані інформаційні довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з Державного реєстру іпотек, , з Реєстру права власносі на нерухоме майно, а також довідку Слобода-Банилівської сільської ради про наявність у боржника земельної ділянки (а.с. 45-50).

Після звернення 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 до виконавчої служби із заявою про надання розрахунку заборгованості по сплаті аліментів з боржника ОСОБА_3 державним виконавцем на запит від 20.02.2020 року отримано відповідь ДПС, що відомості про перетин кордону боржником відсутні.

Також 20.02.2020 року державним виконавцем відносно ОСОБА_3 винесено постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві керування транспортними засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, пристроями для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Як вбачається з розрахунку заборгованості боржником аліменти сплачувалися щомісячно, однак не в повному обсязі, в зв'язку з чим на його адресу державним виконавцем надсилались виклики та попередження.

Згідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за вих. № 21.1.20/118/13 від 18.03.2020 року, відповідно до ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження та ч.2 ст.195 СК України нараховано заборгованість по сплаті аліментів за період 19 грудня 2012 року по лютий 2020 року, яка становить 61051 гривень (а.с.34-34).

Даний розрахунок проведений на підставі даних державного статистичного спостереження розміру середньомісячної зарплати штатних працівників Вижницького району за 2019 рік поквартально від 27.02.2020 року.

Згідно довідки розрахунку за вих.21.1.2б/11813 від 19.03.2020 року по виконавчому листі № 2-1096/12/ від 08.02.2013 року Вижницького районного суду Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат, викликані хворобою сина у розмірі 150 гривень щомісячно та про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 150 грн., щомісячно починаючи з 19.12.2012 року з 19.12.2012 року по лютий 2020 роки заборгованість становить 15750 гривень (а.с.31-33).

Отже, матеріали справи містять дві протилежні довідки про заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, від 18.02.2020 року в якій сума заборгованості становить 16087,30 гривень та довідки від 18.03.2020 року, згідно якої заборгованість по сплаті аліментів становить 61051 гривень.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 не погоджується з розміром заборгованості, яка зазначена в довідці державного виконавця від 18 лютого 2020 року за № 21.1.26/8879, згідно якої заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина Івана - яка складає 16087,30 гривень, а також зазначає, що сформовано нова довідка-розрахунок заборгованості від 18 березня 2020 року, свідчить про визнання виконавчою службою своєї бездіяльності та неправомірності.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що стягувач не погоджується з розрахунками заборгованості по аліментах, проведеними державним виконавцем і вважає, що розрахунок складений 18.02.2020 року в порушення вимог частини 2 статті 195 СК України, частин 3, 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 4 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 5І2/5 від 02.04.2012 року.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Обов'язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог всебічності, повноти й об'єктивності з'ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з'ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв'язків, відносин і залежностей. Усебічне повне та об'єктивне з'ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону та ту обставину, що матеріали справи містять дві довідки щодо розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що сформувавши нові довідки про заборгованість, державна виконавча служба визнала свою бездіяльність і неправомірність при складенні довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18 лютого 2020 року .

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про скасування довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18 лютого 2020 року за №21.1.2б/8879, як такої, що порушує права та законні інтереси заявника ОСОБА_1

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому її слід скасувати та постановити нове судове рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця та скасування довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1.

Як вбачається з квитанцій № 71 від 20 травня 2020 року ОСОБА_1 за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок(а.с.59).

Отже з Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Івано-Франківськ на користь ОСОБА_1 слід стягнути 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, в рахунок відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2020 року скасувати.

Cкаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Івано-Франківськ ОСОБА_2 та скасування довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, боржник ОСОБА_3, задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Івано-Франківськ ОСОБА_2 по нарахуванню заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом, виданим Вижницьким районним судом Чернівецької області 08 лютого 2013 року №2-1096, що оформлене довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18 лютого 2020 року.

Скасувати довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 18 лютого 2020 року за №21.1.2б/8879.

Стягнути з Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Івано-Франківськ на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, в рахунок відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення або з дня складення повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 23 червня 2020 року

Головуючий А.І. Владичан

Судді: М.І. Кулянда

І.Б. Перепелюк