Справа № 669/67/20
Провадження № 2/669/132/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Бараболі Н.С.

з участю секретаря Бульбах Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2020 року адвокат Синюк А.С. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 2580 доларів США, а також судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог адвокат Синюк А.С. посилається на те, що 03 жовтня 2019 року відповідач отримала у ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 2580 доларів США, які зобов`язалася повернути до 20 жовтня 2019 року.

Вказує, що на підтвердження укладення договору позики відповідач написала розписку, але гроші остання не повернула, станом на день звернення до суду своїх зобов`язань не виконала, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти та понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Синюк А.С. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити в їхній відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, відзиву не подала. Згідно поданої заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, постанова Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 483/1953/16-ц).

Судом встановлено, що 03 жовтня 2019 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 кошти в сумі 2580 доларів США.

Факт передачі грошей відповідачеві позивачем підтверджений розпискою, оригінал якої був наданий представником позивача та знаходиться в матеріалах справи, тобто позивач довів факт передачі грошей відповідачеві у відповідності зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України і надав необхідні докази на підтвердження своїх вимог.

Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі, а якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інакше не встановлено договором.

Встановлено, що до 20 жовтня 2019 року, як обумовлено в розписці, відповідач грошових коштів не повернула.

Офіційний курс НБУ станом на 26 червня 2020 року (час ухвалення рішення суду) становить 26,70 грн. за 1 долар США.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 2580 доларів США, що еквівалентно 68886,00 грн.

25.06.2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою про стягнення додаткових судових витрат в розмірі 12000 грн. 00 коп., які пов`язані з наданням правничої допомоги.

На підтвердження вказаних витрат представником позивача надано ордер про надання правової допомоги від 07.02.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №7 від 25 червня 2020 року.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача при зверненні до суду із позовом не подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Крім того до заяви про стягнення витрат з надання професійної правничої допомоги представником позивача не надано договору про надання правової допомоги, який зазначено в квитанції до прибуткового касового ордера №7 від 25 червня 2020 року.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на оплату правничої допомоги.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 16, 545, 610, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 борг за договором позики в розмірі 2580 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят) доларів США, що еквівалентно 68886,00гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя підпис Н. С. Бараболя