Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участі секретаря Секереш О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 02.03.2017, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.2014 вони з відповідачем зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2016. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 02.03.2017 по справі № 308/3716/16-ц змінено рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2016 та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Стягуваний розмір аліментів є недостатнім для належного утримання малолітньої дитини і не задовольняє потреби дитини, оскільки ціни на продукти харчування, одяг, речі, тощо - зросли. Окрім того, значні витрати йдуть на загальний розвиток дитини та придбання загальних речей: іграшок, канцелярських товарів (зошитів, альбомів, олівців, фарб, фломастерів, тощо), засобів гігієни, відвідування ігрових майданчиків та на інші потреби дитини для забезпечення її гармонійного розвитку. Дитина відвідує гуртки, дошкільний навчальний заклад, займається додатково вивченням іноземної мови, що також потребує фінансування. Також дитина потребує постійного догляду за її здоров`ям (відвідування лікарів, придбання ліків), особливо в період осінь-зима, коли діти масово хворіють ГРВІ, що, в сукупності, також супроводжується значними витратами. В середньому, витрати на дитину складають близько 10-11 тис. грн. на місяць, які несе позивач в силу своїх можливостей (середньомісячна заробітна плата складає 5850 грн.) та за допомоги батьків. Відповідач участі у вихованні дитини не бере та, окрім визначеної судом суми аліментів додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, на утриманні нікого не має, і його матеріальний стан покращився про що свідчить придбання ним земельної ділянки у 2017 році.

27.01.2020 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (далі судом) відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

10.03.2020 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на недоведеність обставин та відсутність належних і допустимих доказів. Вказує, що належним чином виконує рішення суду, заборгованості по сплаті аліментів не має. Крім того, намагається забезпечувати свою дитину додатково в силу своїх можливостей одежею, іграшками, іншими матеріальними цінностями, необхідними для її повноцінного гармонійного розвитку. Позивач чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою. А тому, вважає посилання позивача про те, що він не бере участі у вихованні дитини та не надає додаткової допомоги на її утримання безпідставним. Наразі, його сімейний стан змінився (одружився), на його утриманні знаходиться мама, яка є пенсіонеркою, та проживає разом з ним. Постійного місця роботи не має, доходи мінливі та незначні. Окрім того, вказує, що навчання з англійської мови, відвідування дитиною танцювального гуртка, витрати на лікування, канцелярські товари, засоби гігієни, одяг, відвідування ігрових майданчиків не відносяться до підстав зміни розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України. Додані до позовної заяви платіжні документи є неналежними та недопустимими. Щодо розміру витрат на правову допомогу, то вважає такий неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання таких робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. А тому, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

01.06.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на те, що твердження відповідача щодо його намагань забезпечувати дитину матеріальними цінностями для її повноцінного гармонійного розвитку, то такі не відповідають дійсності, оскільки дитина потребує систематичного щомісячного належного утримання з боку обох батьків. Одиничні випадки купівлі відповідачем речей дитини не свідчать про належне систематичне її забезпечення. Посилання на, нібито, чинення перешкод у спілкуванні з донькою, не є предметом розгляду даної справи. Окрім того, дитина сама виявляла небажання бачитися на одинці з відповідачем. Неможливість, за словами відповідача, сплачувати аліменти у більшому розмірі не підтверджена жодними належними і допустимими доказами, ним не вказується, які саме доходи він отримує, за які кошти живе і скільки коштів витрачає на утримання матері, яка отримує пенсію. Натомість, факти початку будівельних робіт на купленій ним 27.09.2017 земельній ділянці, придбання транспортних засобів (причепу NIEWIADOW BR2 (13.07.2017), MAZDA 3 (16.03.2019), MAZDA CX5 (13.05.2020), а також володіння ще двома транспортними засобами (VW Golf та Opel Vectra) свідчать про факт покращення матеріального стану відповідача, що в силу ч. 1 ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів. Щодо понесених витрати на правничу допомогу, то такі повністю підтверджені та є обґрунтованими. З урахуванням наведеного, вказує, що наведені у відзиві доводи відповідача вважає необґрунтованими, недоведеними та такими, що не спростовують підстави позову.

22.06.2020 до суду від відповідача надійшли заперечення, в яких він не погоджується із міркуваннями та аргументами, зазначеними у відповіді на відзив, з огляду на те, що позивач не довела належними і допустимими доказами наявність у відповідача постійного великого доходу. Відповідач зауважує, що оскільки тимчасово не працює, його доходи мінливі, у зв`язку з чим не може надати довідку про доходи. У зв`язку із запровадженим в Україні карантином, можливість працевлаштування чи підробітку відсутня. Утримання матері-пенсіонерки не має грошового виразу, оскільки вони проживають разом, ведуть спільне господарство і така допомога має вираз у натуральній формі. Розмір пенсії складає 1638 грн. на місяць, а станом на червень 2019 року 1497 грн. Щодо тверджень про, нібито, покращене матеріальне становище через купівлю нерухомого та рухомого майна, то зауважив, що земельну ділянку він придбав за кошти, подаровані його бабусею від відчуження квартири, будівництво на земельній ділянці проводиться власними силами. Автомобілі VW Golf та Opel Vectra, хоча і зареєстровані на нього, але продані «за довіреністю» у 2010 та 2012 роках задовго до укладення шлюбу з позивачем. Щодо причепу, то такий куплений 01.07.2017 за рахунок власних заощаджень. Автомобіль MAZDA 3 був придбаний за подаровані бабусею кошти від відчуження квартири, 01.10.2019 автомобіль проданий і за отримані кошти придбано через аукціон у США пошкоджений автомобіль MAZDA CX5 (2018 року випуску). Таким чином, підкреслює, що у його володінні/користуванні не перебувало більше одного автомобіля і джерело коштів на придбання таких підтверджено. При вирішенні даного спору просить врахувати, що він, наразі, одружений з ОСОБА_4 і чекають дитину (вагітність 20-21 тиждень), проживають разом з його матір`ю, що є пенсіонеркою та перебуває у нього на утриманні. Сукупний дохід всіх членів сім`ї (матері та дружини) 6170,23 грн. Натомість, позивач не вказує, що її матеріальне становище покращилося має у власності автомобіль Opel Zafira, який придбала 25.09.2019, а станом на час розірвання шлюбу за нею був зареєстрований автомобіль Toyota Avensis. Окрім того, 10.06.2020 нею зареєстровано шлюб з гр. ОСОБА_5

22.06.2020 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він у добровільному порядку надав запитувані відповідачем документи та повідомив, що позивачка ОСОБА_1 має у власності один транспортний засіб, а саме легковий автомобіль Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1 , 2009 р.в., який придбано нею 25.09.2019. З часу розірвання шлюбу, зі слів позивача, нею не придбано чи продано жодного іншого транспортного засобу.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 не з`явилися, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 не з`явилися, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позову просять відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, вони перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 06.05.2016. Мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, наразі проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 02.03.2017 по справі № 308/3716/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та жінки ухвалено змінити та викласти рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2016 у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття. В решті рішення залишити без змін».

Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що після ухвалення судового рішення, яким присуджено до стягнення аліменти на утримання дитини, такий їх розмір є недостатнім для належного утримання дитини і не задовольняє її потреби, оскільки ціни на продукти харчування, одяг та інші речі зросли. Окрім того, дитина відвідує гуртки, дошкільний навчальний заклад, додатково замається вивченням іноземної мови.

Згідно з доданими до позову квитанціями, такими підтверджується факт понесення позивачем витрат на утримання дитини, зокрема на: дитячий одяг, іграшки, посуд, канцелярські засоби, харчування; відвідування гуртка раннього музичного розвитку «Перший крок»; курсів англійської та угорської мови для дітей; консультацію лікаря-педіатра.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 працює у ТОВ «Готель «Ужгород» на посаді портьє і її заробітна плата за період:

-лютий 2016 - квітень 2016 склала 8837,83 грн., що підтверджується Довідкою про доходи від 05.05.2016 № 05;

-травень 2019 жовтень 2019 склала 35 100,70 грн., що підтверджується Довідкою про доходи від 19.11.2019 № 19.

У власності ОСОБА_1 знаходиться автомобіль «Opel Zafira», кузов № НОМЕР_2 , д.н.з. « НОМЕР_1 », дата реєстрації 25.09.2019.

Судом також встановлено, що 10.06.2020 ОСОБА_1 зареєстровано шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18.06.2020.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з та ОСОБА_8 22.08.2019 , про що складено відповідний актовий запис № 112. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_9 , дружини Темнікова. Вказане підтверджується відповідним свідоцтвом серія НОМЕР_3 , виданим Виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 в період 11.01.2008-20.02.2017 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

Також судом встановлено, що ОСОБА_10 має диплом магістра зі спеціальності «українська мова та література», працює в НВК «Веселка» на посаді вихователя ДНЗ і її заробітна плата за період червень 2019 травень 2020 склала 69 523,74 грн., що підтверджується відповідною Довідкою про доходи № 8 від 18.06.2020.

Як випливає з довідки (консультація гінеколога) УМБ Жіноча консультація від 19.06.2020, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , взята на облік по вагітності (вагітність 20-21 тижнів).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 178660379 від 26.08.2019, ОСОБА_2 має з 27.09.2017 у приватній власності земельну ділянку, кадастровий номер :11:011:0181, площею 0,073, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, мікрорайон «Шахта». Згідно з Договором купівлі-продажу від 27.09.2017, продаж земельної ділянки вчинений за ціною 22250,40 грн.

Як встановлено судом, відповідач не заперечує наявність у нього вказаної земельної ділянки та здійснення на ній будівництва житлового будинку. Щодо джерела походження коштів на купівлю земельної ділянки у подарунок від бабусі, внаслідок продажу нею квартири, на підтвердження чого надано копію договору купівлі-продажу від 15.02.2016, то отримання відповідачем коштів у вигляді подарунку не спростовує отримання ним доходу.

Судом також встановлено, що згідно наявного регіонального інформаційного масиву та бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС станом на 04.03.2020 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , значаться зареєстровані три транспортні засоби, а саме: «Volkswagen Golf 4 1.4», 1999 р/в, кузов № НОМЕР_5 , д/н « НОМЕР_6 », свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 , дата реєстрації 29.01.2008; «Opel Vectra 2.2 16V», 2006 р/в, кузов № НОМЕР_8 /н « НОМЕР_9 », свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_10 , дата реєстрації 17.07.2010; «NIEWIADOW BR2», 2017 р/в, шасі № SZRBR2000H0012774, д/н « НОМЕР_11 », свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 , дата реєстрації 13.07.2017. Вказане підтверджується листом Територіального сервісного центру №2141 (на правах відділу, м. Ужгород) РСЦ МВС в Закарпатській області від 05.03.2020 № 31/7/1-4а/з, картками обліку транспортних засобів.

Також судом встановлено, що згідно наявного регіонального інформаційного масиву та бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС за останні два роки гр. ОСОБА_2 проводилися наступні реєстраційні операції: 16.03.2019 за договором купівлі-продажу ТСЦ 2141/2019/1358183 придбав у власність легковий автомобіль марки «Mazda 3», д.н.з. « НОМЕР_13 », 2016 р/в, vin № НОМЕР_14 , який продав 01.10.2019 третій особі; 13.05.2020 проводилася реєстрація легкового автомобіля марки «Mazda СХ-5», д.н.з. « НОМЕР_13 », 2018 р/в, vin № НОМЕР_15 , ЯКИМ І ВОЛОДІЄ СТАНОМ НА 26.05.2020. Вказане підтверджується листом Територіального сервісного центру №2141 (на правах відділу, м. Ужгород) РСЦ МВС в Закарпатській області від 26.05.2020 № 31/7/1-8а/з, картками обліку транспортних засобів.

Посилання відповідача щодо продажу ним автомобілів «по довіреності» не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, відповідних доказів суду не представлено.

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться мати-пенсіонерка, та додані на підтвердження вказаної обставини пенсійне посвідчення та довідки № 592 від 24.02.2020 та № 1131 від 18.06.2020 на ім`я ОСОБА_11 , оскільки належних доказів, які б підтверджували факт родинної спорідненості ОСОБА_2 та ОСОБА_11 як сина та матері (зокрема свідоцтва про народження), так само як доказів утримання матеріали справи не містять.

Окрім того, суд критично оцінює надані відповідачем рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2018 по справі № 308/11748/17, постанову Закарпатського апеляційного суду від 24.06.2019 по справі № 308/11748/17, заяви до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби, оскільки такі не містять інформацію щодо предмета доказування, не підтверджують та не спростовують обставин справи, які входять до предмета доказування по даній справі.

Посилання відповідача на те, що він намагається забезпечувати свою дитину додатково, на підтвердження чого надані відповідні квитанції (чеки), то такі не свідчать про систематичне та регулярне утримання дитини.

Доказів того, що відповідач за станом здоров`я не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вказана законодавча норма кореспондує підпункту 1 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При цьому, ч. 3 ст. 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, зважаючи на вік дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього дружини та наявність на праві власності майна, та інші обставини в їх сукупності, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо факту відсутності у платника аліментів можливості надавати дитині відповідний розмір утримання, то сам по собі, такий не є обставиною, яка може чи повинна бути врахована судом при визначенні розміру аліментів, а відсутність станом на час вирішення спору доказів про матеріальне становище платника аліментів не може слугувати підставою для відмови у стягненні аліментів на утримання дитини.

Щодо витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Досліджуючи матеріали справи та докази, які долучені до заяви про розподіл судових витрат, судом встановлено наступне.

07.11.2019 ОСОБА_1 укладено Договір про надання правничої допомоги з Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТЕНС ГРУП». Факт наданих послуг підтверджується описом наданих адвокатом послуг згідно з укладеним з клієнтом ОСОБА_1 за договором від 07.11.2019 про надання правничої допомоги згідно з яким вартість наданих послуг складає 12 000,00 грн. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копію квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0. 0. .1 від 08.11.2019 на суму 12 000,00 грн.

02.03.2020 ОСОБА_2 укладено Договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «ДРЮЧЕНКО». Факт наданих послуг підтверджується розрахунком витрат на правову допомогу, наданих Адвокатським об`єднанням «ДРЮЧЕНКО» у справі № 308/14847/19 у суді першої інстанції за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів згідно з яким вартість наданих послуг складає 17 000,00 грн. У розрахунку також вказується, що фактично сплачено 6000,00 грн. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано квитанцію № 187_9 від 19.06.2020 на суму 6000,00 грн.

Надавши належну оцінку наданим документам щодо вартості наданих послуг на правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку, що вони є належними і допустимими доказами, які підтверджують обставини реальності понесених сторонами витрат, визначених ст. 137 ЦПК України.

Відповідно до частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як випливає з матеріалів справи, відповідач просить відмовити у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат, посилаючись на неспівмірність розміру витрат зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

Надавши оцінку поданим запереченням, суд встановив, що належних доказів або обґрунтувань, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідач не надав, неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката складності справи не довів. В той же час, саме по собі посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, що складає 58,33 %, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. (12000*58,33/100=7000), а з позивача на користь відповідача 3500,00 грн. (6000*58,33/100=3500).

Відповідно до п. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , на якого покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю у сумі 3500,00 грн. на користь позивача ОСОБА_1 (7000-3500=3500).

На підставі ст.ст. 141, 180-182, 192 СК України, керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 89, 137, 141, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_16 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_16 ) 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень) у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 26.06.2020.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко