ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1123/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2020 року (суддя Мазурок О.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, державного реєстратора управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Ачкасової Азіми Зіяфеддінівни про скасування реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, державного реєстратора управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Ачкасової А.З. про скасування реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позов мотивовано тим, що він є співвласником домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а саме йому належить 2/3 частки вказаного володіння, яку він набув на підставі договору дарування посвідченого 26.10.1994 року, за яким ОСОБА_3 подарувала йому та ОСОБА_4 в рівних частинах 2/3 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Інша 1/6 частка на праві власності на той час належала відповідачу ОСОБА_2 , та 1/6 частки - ОСОБА_5 ..

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 1998 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за їх позовом та відповідно до їх правовстановлюючих документів, сукупно було виділено 3/4 частки у праві власності на спірний житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, відповідачу ОСОБА_2 було виділено 1/4 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель. Встановлено порядок користування земельною ділянкою.

Позивач вказував, що ОСОБА_2 самовільно без згоди співвласників здійснив реконструкцію житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Самостійно, теж без згоди співвласників, заповнив та подав на реєстрацію Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації №ХМ 07 від 19.08.2015 року, у якій об`єктом, виступав індивідуальний житловий будинок загалом, а не 1/4 частки, яка фактично перебувала у власності відповідача.

Позивач стверджував, що ні він ні інші співвласники про зазначену декларацію взагалі не були поінформовані та не давали згоди на проведення в житловому будинку реконструкції.

Разом з тим, ОСОБА_2 на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ХМ 07 від 19.08.2015 року, зареєстрував своє право власності на 1/4 частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №30546532 від 20.07.2016 року: 1/4 частка житлового будинку складає 310 кв.м та включає: госп. прим. 1 пл. - 8,0 кв.м, госп. прим.ІІ - пл.36,1 кв.м, коридор-сходова 2-1 пл. - 23,1 кв.м, житлової 2-2 пл. - 20,7 кв.м, кухні 2-3 пл. - 15,9 кв.м, сан. вузла 2-4 пл. - 5,1 кв.м, коридор-сходової 2-5 пл. - 12,5, сан. вузла 2-6 пл. - 2,7 кв.м, житлової 2-7 пл. - 14,7 кв.м, коридор-сходової 2-8 пл. - 10,7 кв.м, холу 2-9 пл. - 28,2 кв.м, коридор-сходової 2-10 пл. - 13,3 кв.м, житлової 2-ІІ пл. - 15,8 кв.м, кладової 2-12 пл. - 4,5 кв.м, сан. вузла 2-13 пл. - 4,2 кв.м, сан. вузла 2-14 пл.- 8,2 кв.м, житлової 2-15 пл. - 18,0 кв.м, житлової 2-16 пл.11,6 кв.м, кухні 2-17 пл. - 17,6 кв.м, коридор-сходової 2-18 пл. - 10,3 кв.м, холу 2-19 пл. - 23,5 кв.м, кладової 2-20 пл. - 6,1 кв.м також належить 1/3 частка хліва «Б».

Виходячи із загальної площі житлового будинку, що становить 355,1 кв.м, розмір зареєстрованої 1/4 частки відповідача становить - 310 кв.м, що значно перевищує його частку.

Про факт реєстрації ОСОБА_2 права власності на 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 310 кв.м позивач дізнався під час розгляду іншої цивільної справи №686/16186/18-ц за позовом ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що видача ОСОБА_2 декларації на початок виконання будівельних робіт та видача декларації про готовність об`єкта до експлуатації здійснена з порушенням вимог закону, оскільки в зазначених документах об`єктом є саме індивідуальний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , а не 1/4 частки у праві власності на житловий будинок, яка фактично перебувала у власності відповідача. Також звертає увагу, що декларація про початок виконання будівельних робіт зареєстрована Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області 07.08.2015 року, а декларація про готовність об`єкта до експлуатації 19.08.2015 року.

Посилаючись на наведене, з метою захисту права власності позивача на 3/4 частини у праві власності на спірний житловий будинок, просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:30546532 від 20.07.2016 року та скасувати реєстрацію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ХМ07 від 19.08.2015 року. Вирішити питання по судовому збору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду достатніх доказів про порушення або оспорювання його прав чи охоронюваного законом інтересу відповідачем, що вказує про відсутність спору про право.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення яким його позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що спірний житловий будинок перебуває у спільній власності позивача та відповідача, а тому право спільної часткової власності здійснюється співвласниками з їхньою згодою відповідно до приписів ст.358 ЦК України. Разом з тим, ОСОБА_2 самовільно без згоди співвласників здійснив реконструкцію вказаного житлового будинку, чим грубо порушив права позивача на спільне володіння житловим будинком, створивши новий об`єкт визначений в Декларації як індивідуальний житловий будинок загалом. При цьому суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Водночас, державний реєстратор приймаючи на реєстрацію декларацію про готовність об`єкта до експлуатації не врахував відсутність підписів інших співвласників, таким чином, фактично узаконив самовільно реконструйований житловий будинок загальною площею 310 кв.м, шляхом реєстрації 1/4 частки такого будинку.

Апелянт вказував, що суд першої інстанції не врахував реальну частку позивача у спірному житловому будинку, яка складає 3/4 частки у праві власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями. Судом не надано правову оцінку фактам самовільного будівництва проведеного ОСОБА_2 , що призвели до порушення прав позивача, оскільки відповідно до рішення Хмельницького міського суду від 14 грудня 1998 року ОСОБА_2 отримав право узаконити прибудову розміром 4,07 кв.м ? 2,98 кв.м обладнавши її під кухню та 4,10 кв.м ? 1,88 кв.м під коридор, що разом становить 12 кв.м та 8 кв.м

Не погоджується з висновком суду, що державний реєстратор є неналежним відповідачем у справі, вважає що такі висновки суду суперечать ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки державний реєстратор самостійно приймає рішення щодо реєстраційних дій.

У відзиві на апеляційну скаргу державний реєстратор управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Ачкасова А.З. заперечує проти доводів апеляційної скарги.

Вказувала, що позивач безпідставно посилається на те, що державна реєстрація мала б відбуватися за нормами законодавства, які регулюють питання щодо новозбудованих об`єктів нерухомого майна, при цьому державним реєстратором проводилась реєстрація об`єкта нерухомого майна в результаті реконструкції.

Зазначала, що нормами права не передбачено підписи співвласників на декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а тому посилання апелянта на відсутність підписів є безпідставними.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 26 жовтня 1994 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частинах 2/3 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами цього договору у постійне користування обдарованих перейшло: 2/3 частини жилого будинку А-І, 2/3 крильця №2, жилі кімнати 1-5, 1-6 площею 13,9 кв.м, 10,3 кв.м, 2/3 І-2 кухня площею 6,5 кв.м, 2/3 І-3 кладова площею 0,4 кв.м, 2/3 коридора площею 6,8 кв.м, 2-3 сарая «Б», 2/3 вбиральні «В», 2/3 огорожі «І».

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.04.2019 року ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якої увійшло: 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовано: цегляний житловий будинок А-1, загальною площею 353,9 кв.м, розмір житлової площі 105, кв.м, глиняний хліб - Б.

На підставі договору дарування від 15.04.2019 року ОСОБА_1 отримав у дар від ОСОБА_4 7/24 частки у праві власності на житловий будинок загальною площею 105 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є власником 1/4 частини спірного будинку на підставі рішення Хмельницького міського суду від 14 грудня 1998 року. Цим же рішенням ОСОБА_2 виділено приміщення 1-4 площею 13,9 кв.м, 1/3 частину хліва «Б» та льох під цією частиною хліва, 1/6 частину огорожі. Зобов`язано ОСОБА_2 в установленому порядку узаконити прибудову розміром 4,07?2,98 кв.м обладнавши її під кухню, добудувати прибудову розміром 4,10?1,88 під коридор та в приміщені I-7 встановити перегородку, обладнати дверні пройоми з приміщень І-4, І-7 в сторону добудови. Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закрити дверний пройом між приміщеннями І-3,І-4 та віконний пройом в приміщенні І-3.

Земельну ділянку площею 1026 кв.м, яка закріплена за будинковолодінням АДРЕСА_1 розділити та виділити: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 724 кв.м, обумовлену літерами А, Б, С,Р1,0,М, Н, К, З, И, А, В: Г, Д, Х, Ф, Ц, М, В, З, Е, Й , Ю, Я ; ОСОБА_2 земельну ділянку площею 724 кв.м обумовлену літерами С, Т, У, Ф, Х, Д, Ж, З, К, Л, М, О, П, Р , С, З, Ж, З , Е, Є. Земельну ділянку площею 38 кв.м обумовлену літерами В,В, Ш, Є, Ю, Й, Е, У,Д, У, Т, С,Б залишити в спільному користуванні сторін.

07 жовтня 2009 року ОСОБА_2 отримав Державні акти на право власності на земельні ділянки, кадастрові номера №:16:008:0034; №:16:008:0035.

11 серпня 2010 року ОСОБА_2 видано свідоцтво НОМЕР_1 , яким Інспекція ДАБК у Хмельницькій області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта прибудови до житлового будинку садибного типу загальною площею 138,7 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

19 серпня 2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України зареєстровано декларації про готовність об`єкта «Індивідуальний житловий будинок» за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа будинку складає 310,2 кв.м, житлова 80,2 кв.м, площа реконструкції складає 171,99 кв.м

18 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на 1/4 частку у житловому будинку по АДРЕСА_1 та подав наступні документи: технічний паспорт від 26 серпня 2015 року; рішення Хмельницького міського суду від 14 грудня 1998 року із витягом Хмельницького БТІ про реєстрацію 1/4 частки у праві власності на нерухоме майно з реєстраційним номером 14883487; Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 19.08.2015 року №ХМ 7; довідку про технічний опис об`єкта нерухомого майна, видану Хмельницьким бюро технічної інвентаризації станом на 08.07.2016 року.

20 липня 2016 року державним реєстратором управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Ачкасовою А.З. було прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний розділ: 30546532 від 20.07.2016 року 14:00:09. Зокрема при реєстрації права власності ОСОБА_2 , було внесено його ідеальну частку 1/4 та відомості про загальну та житлову площі, проведеної ним реконструкції на частині земельної ділянки, яка належить йому на праві власності.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також - органи і особи, уповноважені захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України у вказаній редакції).

Звертаючись з позовом до відповідачів позивач просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та скасувати реєстрацію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 19.08.2015 року.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною третьою статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Пунктом 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції чинній на час вчинення таких дій), для державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки) подається:

документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності та у результаті проведення реконструкції змінився розмір часток у такому праві);договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності).

Державна реєстрація права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки) проводиться виключно у разі зміни відомостей про суб`єктів речових прав. У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.

Об`єкт нерухомого майна який є предметом спору зареєстровано 26.05.2006 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 14883487 із внесеним записом про 1/4 частку у праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 14.12.1998 року. Під час державної реєстрації реконструйованого житлового будинку на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 19.08.2015 року та інших поданих відповідачем документів, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором внесено відомості про загальну та житлову площу об`єкта реконструйованого нерухомого майна, частка ОСОБА_2 яка складає 1/4 залишилася незмінною.

Реконструкція житлового будинку, яка проведена відповідачем не є самочинною, оскільки проведена на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та на підставі належно затверджених документів на проведення будівельних робіт.

Зазначення в Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 19.08.2015 року на що посилається позивач як на підставу свого позову запису «індивідуальний житловий будинок» не впливає та не порушує права та інтереси позивача.

Висновок суду про те, що державний реєстратор Ачкасова А.З. є неналежним відповідачем у справі правильний, оскільки спірні правовідносини виникли у позивача з ОСОБА_2 .. Саме ОСОБА_2 є належним відповідачем, з яким позивач має право спільної часткової власності на вказані об`єкти нерухомого майно та вирішується спір в іншій цивільній справі №686/16186/18-ц.

Крім того, обраний ОСОБА_1 у цій справі спосіб захисту скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не призводить до відновлення його прав.

Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав вичерпало свою дію внесенням відповідного запису до Реєстру та видачею свідоцтва, тому не є належним способом захисту права позивача.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що позивачем не надано достатніх доказів про порушення або оспорювання його прав чи охоронюваного законом інтересу відповідачем, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстав для розподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 липня 2020 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк