Справа № 464/3518/18 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/811/3883/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:48
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

адвоката Талалаєвої О.Ю.

представника відповідачки ОСОБА_1 Н.Р ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 07 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідачки 10 887 грн. 88 коп. майнової шкоди, з яких: 10 187 грн. 88 коп. вартість заподіяних збитків, а 700 грн. вартість проведення експертизи, а також стягнути 5 000 грн. моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що постановою Личаківського районного суду м.Львова від 26 січня 2017 року у справі № 463/205/17 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУАП, а саме: встановлено, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом „Тойота, номерний знак НОМЕР_1 , 01 січня 2017 року о 18.00 год. в м.Львові на вул.Кульпарківська, 228 порушила Правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем „Шкода, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивачка, та заподіяла йому механічні пошкодження.

Згідно Звіту ДП «Експерт-Сервіс Авто» № 239/17 від 18 лютого 2017 року, розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу „Шкода, номерний знак НОМЕР_2 , становить 10 187 грн. 88 коп. (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 10 187 грн. 88 коп. завданої майнової шкоди, а також 704 грн. 80 коп. судового збору та 700 грн. витрат за проведення оцінки вартості (розміру) збитків(а.с. 179-182).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_3 .

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на порушення норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що її цивільно-правова відповідальність, як власника автомобіля „Тойота (учасника ДТП, яким вона керувала), була застрахованою, однак „примірник полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ..., на жаль, втрачено; всі звернення до страховика, ПрАТ „СТ „Іллічівське, залишилися без відповіді та належного реагування і що „ніхто не зобов`язаний зберігати страховий поліс, термін дії якого закінчився.

Стверджує, що позивачкою не надано до суду доказів сплати нею 700 грн. за проведення експертного дослідження.

Звертає увагу на те, що „Сихівський районний суд м. Львова вже розглядав справу з тим же предметом: № 464/7299/17, пр. № 2/464/340/18, а рішення по ній було винесено 04-05.06.2018 року (а.с. 188-192).

12 червня 2020 року від ОСОБА_5 , представника за довіреністю позивачки Грегораш Н.М. (а.с. 39), на електронну адресу Львівського апеляційного суду поступила Заява про розгляд справи без участі позивача, у якій міститься твердження про те, що «відповідачем в повному обсязі відшкодовано шкоду ОСОБА_4 і у позивача вже відсутні будь-які майнові претензії до відповідача ОСОБА_3 » (а.с. 246).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо нарали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як стверджується матеріалами справи, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04-05 червня 2018 року у справі № 464/7299/17 ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди (а.с. 62-65, 75-80).

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, справа № 464/7299/17 не була між тими самими сторонами, що дана справа, а відтак доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що „Сихівський районний суд м. Львова вже розглядав справу з тим же предметом: №464/7299/17, пр. № 2/464/340/18, а рішення по ній було винесено 04-05.06.2018 року, до уваги прийматися не можуть.

Так само, як не можуть прийматися до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачкою не надано до суду доказів сплати нею 700 грн. за проведення експертного дослідження, оскільки позивачкою долучено до позовної заяви в обґрунтування заявлених нею позовних вимог Звіт № 239/17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18 лютого 2017 року (а.с. 7-18), що свідчить про те, що таке експертне дослідження було проведеним, а також рахунок № 239 від 18 лютого 2017 року на 700 грн. за проведення цього експертного дослідження, які підлягають до сплати позивачкою ОСОБА_4 (а.с. 6).

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається учасниками справи (в тому числі і відповідачкою/апелянтом) те, що о 18 год. 01 січня 2017 року на вулиці Кульпарківській, 228 у місті Львові внаслідок зіткнення автомобіля „Тойота, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідачки ОСОБА_3 , та автомобіля „Шкода, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивачка ОСОБА_4 , мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), винною у якій згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року у справі № 463/205/17 є відповідачка ОСОБА_3 (а.с. 5).

В результаті вищезгаданої ДТП автомобіль „Шкода, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивачка, отримав механічні пошкодження і згідно Звіту № 239/17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18 лютого 2017 року (а.с. 7-18) вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 10 187 грн. 88 коп.

На твердження відповідачки (апелянта) ОСОБА_3 , їїцивільно-правова відповідальність, як власника автомобіля „Тойота, номерний знак НОМЕР_1 (яким вона керувала в ході ДТП) була застрахованою у ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське», яке знаходиться у місті Маріуполі, однак „примірник полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ..., на жаль, втрачено і „ніхто не зобов`язаний зберігати страховий поліс, термін дії якого закінчився.

В той же час, за змістом статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний (зокрема) поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси (п.33.1.3); невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Однак, ні Відзив на позовну заяву, ні апеляційна скарга не містять жодного посилання на виконання відповідачкою (апелянтом) вищенаведених вимог Закону, виконання яких є складовою частиною вимог, виконання яких є необхідними для отримання страхового відшкодування.

Крім цього, достовірно знаючи про спір з приводу відшкодування шкоди, яку було заподіяно ОСОБА_3 у результаті ДТП, яка мала місце 01 січня 2017 року у місті Львові, згадана відповідачка просто зобов`язаною була «зберігати страховий поліс, термін дії якого закінчився до врегулювання усіх питань, які пов`язані з відшкодуванням спричиненої саме нею шкоди, а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що „ніхто не зобов`язаний зберігати страховий поліс, термін дії якого закінчився, аж ніяк не можуть прийматися до уваги.

Відповідачкою (апелянтом) також неодноразово згадується і наголошується на тому, що автомобіль „Тойота, номерний знак НОМЕР_1 (яким вона керувала в ході ДТП) був застрахований у ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» (яке знаходиться у місті Маріуполі) у 2017 році (а.с. 56, 89, 91, 122, 124, 128, 131, 133).

В той же час, матеріалами справи безспірно стверджується, що ДТП мала місце о 18 год 01 січня 2017 року у місті Львові.

Загальновідомим є той факт, що 01 січня кожного року, як день Нового року, є вихідним.

Відтак (виходячи з вищенаведеного), по версії відповідачки (апелянта), 01 січня 2017 року (у вихідний день) вона встигла застрахувати автомобіль у ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» (яке знаходиться у місті Маріуполі) і в цей же день о 18 год потрапити у ДТП вже у місті Львові.

В той же час, згідно наявного у матеріалах справи витягу з централізованої бази МТСБУ, страхова компанія ПрАТ «СТ «Іллічівське» з 06.12.2016 року позбавлена права, як страховик, укладати договори страхування (а.с. 157).

Таким чином, за доведеності та безспірності факту спричинення майнової шкоди позивачці саме з вини відповідачки, останньою не було подано до суду доказів, які можна було б визнати належними та допустимими, що ця шкода підлягає до стягнення з іншої особи, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для відмови у задоволенні позову до особи, винної у заподіянні цієї шкоди, і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 07 жовтня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 24 червня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.