ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/632/20
Провадження № 22-ц/4820/1134/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 квітня 2020 року (суддя Босюк В.А.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного договору б/н від 30.07.2018 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Позивач, на підтвердження позовних вимог, крім розрахунку заборгованості за договором б/н від 30.07.2018 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

В порушення умов вказаного договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 14.01.2020 року допустив заборгованість у сумі 11 469,16 грн., яка складається з:

- 6198,27 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 3148,86 грн. заборгованість за простроченими відсотками;

- 1099,69 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 522,34 грн. штраф (процентна складова).

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.07.2018 у розмірі 11 469,16 грн. та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 30.07.2018 року по простроченому тілу кредиту в сумі 6198 грн. 27 коп. та 1135 грн. 92 коп. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови, ухваливши в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача.

Вважає рішення в оскаржуваній частині незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту. Так, позивачем до суду було надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 30.07.2018, та Паспорт споживчого кредиту від 01.10.2018, які підписані відповідачем особисто. Усе це підтверджує те, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту сторони погодили процентну ставку у межах пільгового періоду, відсотків річних 0,00001%, процентну ставку за межами пільгового періоду, відсотків річних 43,2%, процентну ставку, яка застосовується при виконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4%. Крім того сторони погодили: розмір щомісячних платежів у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа поточного місяця; розмір штрафу.

Апелянт зазначає, що за таких обставин питання щодо повернення кредиту відповідачем повинно вирішуватись не на підставі Умов та Правил надання банківських послуг, а на підставі підписаного позичальником Паспорту про споживчий кредит.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України. Встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків, нарахованих за ст. 625 ЦК України.

Крім того, місцевий суд безпідставно відмовив у стягненні штрафів.

25 травня 2020 року ухвалою Хмельницького апеляційного суду роз`яснено учасникам справи, що вони мають право подати суду апеляційної інстанції пояснення на підтвердження/спростування доводів апеляційної скарги щодо підписання Паспорту споживчого кредиту від 01.10.2018 відповідачем. Сторони пояснень не надали.

Відповідачем заочне рішення суду отримане.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 30.07.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

В анкеті-заяві від 30.07.2018 року, підписаній сторонами, не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а. с. 6).

Разом із позовною заявою, крім копії анкети-заяви позивач подав до суду такі документи: розрахунок заборгованості станом на 14.01.2020 (а. с. 5); витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 7), Витяг із Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 8-22), які не містять підпису відповідача про ознайомлення саме з цією редакцією Умов та правил.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

В анкеті-заяві від 30.07.2018 розмір наданого кредитного ліміту не вказано, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено виду і номеру картки, а також реквізитів карткового рахунку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, та штрафів, суд виходив з того, що в анкеті-заяві від 30.07.2018 року, підписаної сторонами, не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування. На думку суду відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Судові витрати розподілено пропорційно до задоволених вимог.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, за наявності анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 30.07.2018, та Паспорту споживчого кредиту від 01.10.2018, в якому сторони погодили процентні ставки та розмір штрафу, які підписані відповідачем особисто, є безпідставними. У заяві ОСОБА_1 від 30.07.2018 згода останнього щодо встановлення процентної ставки не зазначена. Паспорт споживчого кредиту від 01.10.2018 року позивачем до справи долучено при подачі апеляційної скарги.

Крім того, паспорт містить зауваження, що інформація, що зазначена в паспорті зберігає чинність до 16 жовтня 2018 року (а. с. 63). Тому на думку Хмельницького апеляційного суду зазначений документ не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та ОСОБА_1 30.07.2018 шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідний правовий висновок наданий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року, справа №342/180/17.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування.

Посилання апелянта на те, що позичальником підписано Паспорт споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима та штрафні санкції, оскільки такий запис не є власноручним підписом особи та не має письмової форми вираження, а зроблений на планшеті Банку в електронному вигляді, відтак він не має правового статусу, який би забезпечував можливість його використання за згодою сторін без вчинення сторонами окремої письмової угоди, що позбавляє суд можливості його ідентифікувати саме як підпис відповідача. Зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 16.10.2018 року (а. с. 63-зворот). Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У третьому розділі Паспорту визначено максимальну суму ліміту на кредитній картці до 75000 грн., однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Як встановлено вище, заява-анкета, підписана ОСОБА_2 Ф ОСОБА_3 , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.

Окрім того, копію Паспорту споживчого кредиту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало лише до суду апеляційної інстанції, не навело існування виняткового випадку та не довело обставин щодо об`єктивної неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції. За таких обставин апеляційний суд вважає, що Паспорт споживчого кредиту, поданий позивачем як письмовий доказ погодження сторонами умов кредитування до суду апеляційної інстанції, поданий з порушенням та без дотримання вимог ст. ст. 83, 367 ЦПК України, в суд першої інстанції взагалі не подавався, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України не приймає до розгляду такий доказ та вважає його недопустимим.

Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 , була актуальною лише до 16.10.2018, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 23 грудня 2019 року (справа № 572/1169/17), у постанові від 04 грудня 2019 року (справа № 750/6058/17-ц), у постанові від 19 вересня 2019 року (справа № 127/7543/17), у постанові від 12 лютого 2020 року (провадження № 382/327/18-ц). Але вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у вказаних справах було встановлено, що у заяві позичальника сторони узгодили базову процентну ставку по кредитному ліміту на момент підписання договору, що є відмінним від обставин, встановлених судом у даній справі.

Посилання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України, штрафів, не може бути підставою для скасування судового рішення з підстав, викладених вище, тобто у зв`язку з недоведеністю.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 1 липня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко