Справа № 440/16/17 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/811/712/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 23 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду,-

встановила:

У грудні 2019 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про поворот виконання рішення суду.

Вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Буського районного суду від 30 травня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 по справі за позовом до Задвір`янської сільської ради Буського району про визнання права власності на спадкове майно, визнано за останньою право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Задвір`янської сільської ради за межами населеного пункту після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі даного рішення ОСОБА_2 зареєструвала право власності на вказане вище спадкове майно та отримала усі правовстановлюючі документи.

При цьому, постановою Апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2019 року рішення Буського районного суду скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Просила в порядку повороту виконання рішення суду зобов`язати органи державної реєстрації у Львівській області скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Задвір`янської сільської ради Буського району Львівської області.

Оскаржуваною ухвалою Буського районного суду Львівської області від 23 січня 2020 року заяву задоволено.

Допущено поворот виконання рішення Буського районного суду Львівської області від 30 травня 2017 року у справі № 440/16/17, провадження №2/440/461/2017 за позовом ОСОБА_2 до Задвір`янської сільської ради Буського району про визнання права власності на спадкове майно.

Зобов`язано органи державної реєстрації у Львівській області скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Задвір`янської сільської ради Буського району Львівської області, а саме:

- кадастровий номер :08:000:0050 площею 2,5006 га (номер запису про право в державному реєстрі прав - 21978556 дата державної реєстрації 17.08.2017);

- кадастровий номер :08:000:0049 площею 2,164 га (номер запису про право в державному реєстрі прав - 21978332 дата державної реєстрації 17.08.2017);

- кадастровий номер :17:001:0057 площею 0,5126 га (номер запису про право в державному реєстрі прав - 21979036 дата державної реєстрації 17.08.2017);

- кадастровий номер :17:001:0056 площею 0,5253 га (номер запису про право в державному реєстрі прав - 21978158 дата державної реєстрації 17.08.2017).

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , вважає, що оскаржувана ухвала постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, судом порушено норми процесуального права та не неправильно застосовано норми матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_4 не була стороною у даній справі, жодних прав ОСОБА_4 порушено не було, в останньої ніхто не вилучав земельних ділянок, оскільки такі їй ніколи не належали, таке право лише в подальшому необхідно буде довести.

ОСОБА_2 не отримувала виконавчого листа, не подавала його до примусового виконання, не існує жодного виконавчого провадження за рішенням Буського районного суду Львівської області від 30.05.2017, справа № 440/16/17.

Звертає увагу на порядок подання та розгляду заяви про поворот виконання рішення суду, відповідно до ст. 444 ЦПК України та не повідомлення ОСОБА_2 про надходження заяви.

Покликаючись на рішення Конституційного Суду України у справі № 13-рп/2011 зазначає, що право на звернення із заявою не надано будь якій особі поза межами вимог процесуального закону.

Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що представник заявника підтримала вимоги заяви, при цьому одночасно зазначив, що фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Стверджує, що заява подана представником ОСОБА_3 , однак в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження повноважень представника.

Просить скасувати ухвалу Буського районного суду Львівської області від 23 січня 2020 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам скарги.

Заявник ОСОБА_4 , будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 222), в судове засідання апеляційної інстанції не прибула, не повідомила суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про поворот виконання рішення суд першої інстанції виходив з того, що скасовуючи рішення Буського районного суду від 30 травня 2017 року, Львівський апеляційний суд у постанові від 17 вересня 2019 року не вирішив питання про поворот виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Буського районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_7 до Задвір`янської сільської ради Буського району Львівської області, третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

Визнано право власності, в порядку спадкування за законом, на земельні ділянки № НОМЕР_2 площею 2,5005 га., № 2 площею 0,5127 га., загальною площею 3,0132 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Задвір`янської сільської ради Буського району Львівської області, після смерті Пан ОСОБА_8 трівні, яка померла 26.11.2007 року, за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнано право власності, в порядку спадкування за законом, на земельні ділянки № НОМЕР_2 площею 2,1641 га., № 2 площею 0,5253 га., загальною площею 2,6894 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Задвір`янської сільської ради Буського району Львівської області, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення Буського районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року в апеляційному порядку оскаржувала ОСОБА_4 , яка не була учасником справи, однак вважала, що таким порушено її права, як дружини та спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Питання про наявність у ОСОБА_4 права на апеляційне оскарження рішення Буського районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року, у зв`язку з порушенням прав останньої таким, було предметом вирішення підчас відкриття апеляційного провадження за її скаргою та ухвалення відповідного судового рішення апеляційним судом за результатом її розгляду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Буського районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року скасовано.

Постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_7 до Задвір`янської сільської ради Буського району Львівської області, третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що стосуються відсутності у ОСОБА_4 права на подання заяви про поворот виконання рішення, у зв`язку з тим, що остання не є учасником справи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі є необґрунтованими та суперечать обставинам справи.

Більше того, скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд у постанові від 17.09.2019, зокрема, звернув увагу на звернення із позовом до неналежного відповідача, при цьому такий не був замінений у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості замінювати первісного відповідача належним відповідачем на стадії апеляційного перегляду справи.

Разом з тим, поворот виконання рішення це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Відповідно до статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду, відмовляє у задоволенні позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі (частина перша цієї статті).

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Якщо питання про поворот виконання рішення суду не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої статті 444 ЦПК України, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касасаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді ( ч. 10 ст. 444 ЦПК України)

Отже, поворот виконання рішення, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 3-рп/2011 поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Поворот виконання пов`язаний із цілим рядом юридичних фактів: скасування раніше ухваленого і виконаного рішення, яке набрало законної сили; набранням новим судовим рішенням законної сили (рішенням про повну або часткову відмову у задоволенні позову, ухвалою про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі); вказівка на поворот виконання у новому судовому рішенні.

Замість скасованого рішення приймається нове, яке за своїм змістом протилежне первісному, у зв`язку з чим боржник має право вимагати відновлення первісного положення і повернення йому того, що було передано стягувачеві. Це є реакцією на аномальний розвиток ситуації щодо захисту порушеного, оспореного чи невизнаного права.

Із доданих до заяви про поворот виконання рішення документів встановлено, що ОСОБА_2 фактично на виконання рішення Буського районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року, яке в подальшому було скасоване, зареєструвала 17.08.2017 право власності на спірні земельні ділянки, що підтверджується Інформацією з Державного земельного кадастру (а.с. 177-184).

В свою чергу, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових права на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Підстави для державної реєстрації прав визначені ст. 27 Закону.

Відповідно до статей 26, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Записи про державну реєстрацію скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Так, частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, зважаючи на те, що рішення суду, на підставі якого здійснено державну реєстрацію прав власності, скасовано, державна реєстрація такого права власності підлягає скасуванню в силу вимог закону.

Тобто, оскільки підставою для реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірні земельні ділянки було рішення Буського районного суду Львівської області від 30 травня 2017 року у цій справі, яке скасовано, правова підстава для реєстрації за позивачкою права власності на спірне нерухоме майно відпала.

Враховуючи, що внесення запису про скасування державної реєстрації прав здійснюється у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав, тобто на підставі рішення суду, саме по собі рішення апеляційного суду та його пред`явлення державному реєстратору є підставою для вчинення ним дій щодо скасування державної реєстрації прав.

Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні дані про те, що заявник ОСОБА_4 зверталася із вимогою до державного реєстратора про вчинення відповідних дій та про те, що у вчиненні таких їй відмовлено, не встановлено таких і колегією суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, оскільки суд помилився із застосуванням норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваного рішення та відмови у задоволенні заяви ОСОБА_4 про поворот виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 23 січня 2020 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_11 про поворот виконання рішення суду відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 липня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк