Справа № 367/3416/19
Провадження №2-о/367/88/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Линника В.Я,

за участі секретаря Балинської О.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що його батько - ОСОБА_2 та його дід ОСОБА_3 є за національністю - « Німець », однак в його свідоцтві про народження національність батька зазначено «росіянин». Невірно також зазначено його національність в свідоцтві про народження його доньки ОСОБА_4 . Він звернувся із заявою до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цільного стану головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про внесення змін у актовий запис про народження, але отримав відмову. Тому просить суд встановити факт, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за національністю «німець»; Зобов`язати Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цільного стану головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису про шлюб № 1520 від 26.07.1997 р. на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , складеного Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, вказавши національність чоловіка, ОСОБА_1 , «німець» замість «росіянин»; внести зміни до актового запису про народження № 2170 від 09.09.1998р. на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, складеного Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, вказавши у графі «батько» - ОСОБА_1 , національність «німець» замість «росіянин».

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив справу розглянути у його відсутність, заперечував протии задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення зявника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 09.03.1972 р. №448 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Омськ РСФСР, де зазначено, батька - ОСОБА_2 , національність «росіянин», мати - ОСОБА_6 , національність «росіянка». В свідоцтві про народження від ІНФОРМАЦІЯ_4 . № ІНФОРМАЦІЯ_5 його доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено, батька - ОСОБА_1 , національність «росіянин», мати - ОСОБА_5 , національність «українка».

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року N 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон N 2398-VI).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону N 2398-VI).

Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року N 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року N 24 "Про порядок зміни громадянами України національності" від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року N 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року N 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону "Про національні меншини в Україні". Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Отже, враховуючи, що від встановлення факту національності не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, відсутні підстави для встановлення такого юридичного факту судом.

Згідно постанов и Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 р. у Справі № 398/4017/18 зазначено, що норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не передбачають можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності особи до певної національності, встановлення неправильності в актовому записі про народження та зобов`язання внести зміни до актових записів щодо національності особи - такі заяви підлягають розгляду в позовному провадженні. Заявниця не позбавлена права звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) як суб`єкта владних повноважень з метою внесення змін до актового запису про народження у частині національності, а у випадку відмови - оскаржити такі дії в суді в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, заявник фактично просить суд зобов`язати заінтересовану особу здійснити певні дії, що неможливо за наслідками розгляду справ в порядку окремого провадження, а тому в задоволенні даних вимог слід відмовити. За таких обставин суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог заявника.

На підставі ч. 1 ст. 256 ЦПК України, керуючись ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено до 30.06.2020 р.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.Я. Линник