Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника позивача, який одночасно є

представником третьої особи ОСОБА_1 ,

представників відповідача Шестакової Ю .В. ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва, 3-я особа ОСОБА_5 про відшкодування збитків та позов третьої особи ОСОБА_5 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Дніпровського районного суду з позовом до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, 3-я особа ОСОБА_5 про відшкодування шкоди в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 233 959, 00 гривень та витрати по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_6 проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Електричні мережі до будинку проходять по території Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва та від трансформатора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва. У вище вказаній квартирі з позивачем проживає її мати - ОСОБА_5 та син позивача - ОСОБА_7 , який хворий на цукровий діабет та приймає ліки, які мають зберігатися в холодильнику. У 1998 році було укладено договір Договору №2 від 23.12.1998 із Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва про постачання електроенергії. Цей договір продовжував свою дію кожен рік. Проте, у лютому 2019 року було отримано повідомлення від Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва про відключення від електропостачання та припинення дії договору. ОСОБА_5 звернулась з відповіддю на це звернення, проте у усній розмові позивача повідомили про примусове відключення від електромереж. Пізніше, мати позивача звернулась з позовом до суду предметом розгляду якого був скасування повідомлення про розірвання договору та визнання такого договору чинним. Після чого, відповідача було повідомлено про наявність такого спору і проводити відключення електроенергії заборонено. 02 травня 2019 року було відключено квартиру АДРЕСА_1 від постачання електричної енергії. При цьому позивачу не було видано про це жодного документу. 25.07.2019 було складено Акт комісії, яка складена на підставі розпорядження Держенергонагляду у м. Києві, який зафіксував факт відключення електропостачання до квартири. В результаті дій посадових осіб КП «УЗН» ОСОБА_6 була змушена придбати електричне обладнання, дизельний генератор та купувати до нього пальне на загальну суму 233 959 грн.

24 вересня 2019 року представник відповідача ОСОБА_8 подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та пояснила наступне. Відповідач є юридичною особою, що фінансується за грошові кошти з місцевого бюджету та станом на сьогоднішній день є споживачем , електричної енергії та не має ліцензії на постачання, продаж електричної енергії. В даній ситуації договір на який посилається позивач був укладений у 23.12.1998 року відповідно до законодавства, яке діяло на той час. Однак, на сьогоднішній день даний договір порушує норми Закону України «Про ринок електричної енергії», а саме постачання, передача, розподіл електричної енергії повинна здійснюватися юридичними особами, які має ліцензію на такий вид діяльності та не є комунальними, державними установами всім іншим юридичним особам такий вид діяльності заборонений та карається нормами адміністративного, кримінального, податкового законодавства України. відповідач у 2001 року звергалося до позивача матері ОСОБА_5 , яка є власником квартири АДРЕСА_1 через лист-повідомлення, в якому повідомляв ОСОБА_5 про розірвання договору №2 від 23 грудня 1998 року та просила укласти прямий договір на постачання електричної енергії з АК «Київенерго». Лист було отримано ОСОБА_5 , однак остання ігнорувала звернення відповідача щодо звернення укладення договору до центру обслуговування клієнтів ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі». Також, для того, щоб отримати приєднання споживачів до публічних договорів приєднання на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови, необхідно мати належним чином опломбований лічильник, який повинен бути на обліку у організації, яка здійснює продаж, постачання електричної енергії, однак згідно останньої комісії від 25.07.2019 року у складі представників Держенергонагляду по заяві позивача було встановлено, що у її квартирі АДРЕСА_1 знаходиться лічильник з вичерпним терміном Державної повірки та акт збереження пломб відсутній. До того ж, позивачу про проблему енергопостачання було відомо, ще з 2001 року. Таким чином, відповідач вважає, що позивач умисно створила собі умови щодо не отримання електричної енергії відповідно до норм Закону України «Про ринок електричної енергії», так як позивачу було відомо про дану проблему з 2001 року, однак наступний не зробив жодних намагань щодо укладення договору на постачання електричної енергії з офіційним постачальником, що має ліцензію - ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі».

Третя особа ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до відповідача Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва про відшкодування збитків в якому просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 маральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень, а також судові витрати.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 . У 1998 році було укладено договір Договору №2 від 23.12.1998 із Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва про постачання електроенергії. Цей договір продовжував свою дію кожен рік. Проте, у лютому 2019 року було отримано повідомлення від Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва про відключення від електропостачання та припинення дії договору. Третя особа звернулась з відповіддю на це звернення, проте у усній розмові було повідомлено про примусове відключення від електромереж. Після цього ОСОБА_5 звернулась до Дніпровського районного суду із позовною заявою і зараз розглядається справа № 755/3383/19 за позовом ОСОБА_5 до КП «УЗН» з приводу скасування повідомлення про розірвання договору та визнання договору чинним, предметом спору є визнання договору про постачання електроенергії чинним. Після того як було подано позовну заяву мешканці квартири повідомили КП «УЗН» про те, що подано позовну заяву і проводити відключення електроенергії заборонено законодавством. Так, 02.05 було відключено електропостачання моєї квартири. При цьому не було видано про це жодного документу. 25.07.2019 було складено Акт комісії, створеної на підставі розпорядження Держенергонагляду у м. Києві, який зафіксував факт відключення електропостачання до квартири. В результаті дій посадових осіб КП «УЗН» третій особі була заподіяна моральна шкода.

10 лютого 2020 року представником відповідача ОСОБА_8 було подано відзив на позовну заяву третьої особи в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Слід звернути увагу суду на ту обставину, що позовні заяви Позивача та Третьої особи на стороні позивача є клонами в частині обґрунтування мотивів подання позовів до суду. В обох позовних заявах, які є клонами, і Позивача і Третьої особи на стороні позивача, жодна з жінок не зазначили, вони власники чи орендарі помешкання в якому вони проживають. Також жодна із жінок не зазначила причини, з яких вони не звернулись до енергопостачальної організації, яка відповідно до вимог Закону України «Про ринок енергетики» має ліцензію на постачання електроенергії. Відповідач не є енергоиосгачальною організацією яка наділена повноваженнями надавати для споживання населення електричну енергію. КП УЗН Дніпровського району є комунальним підприємство заснованим Київською міською державною адміністрацією, а тому виходячи з норм Закону України «Про ринок електричної енергії» та статті 275 Господарського кодексу України не має жодного права здійснювати постачання, розподіл та передачу електричної енергії. Відповідачем неодноразово надавались листи з попередженням припинення електропостачання та роз`ясненнями процедури укладання прямого договору з енергопостачальною організацією. Натомість ОСОБА_4 (Позивач), яка є дочкою ОСОБА_5 (Третьої особи на стороні позивача) вибрали інший шлях отримання електроенергії. Позивач обрала дозволений чинним законодавством України спосіб отримання електроенергії - «зеленої електроенергії», обладнавши приватний будинок дизель генератором та сонячними панелями. Слід зауважити, що позовна заява Третьої особи абсолютно не мотивована, не обґрунтована, не містить жодного належного допустимого доказу заподіяння їй моральних страждань, обсяг цих страждань, ступень їх тяжкості, тривалості, обсяг проблематизації подальшого життя та багато інших факторів, від яких може залежить грошова компенсація розмір якої також зобов`язаний довести саме позивач.

27 лютого 2020 року третьою особою ОСОБА_5 було подано заперечення на відзив на позов третьої особи в якому остання просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та пояснила наступне. позивачі є субспоживачами відповідача про що є відповідний акт і мали договір про постачання електроенергії з відповідачем. За договором про постачання електроенергії з відповідачем здійснювались усі оплати і не було заборгованостей. Натомість у законодавстві міститься чітка процедура відключення від електропостачання і підстави такого відключення про що є відповідь регулятора. Відповідач не вчинив жодної дії відповідно до порядку відключення електроенергії. Тому обґрунтування відповідача про відсутність відповідальні відсутність статусу та спеціальних дозволів не можна застосовувати до відносин, що склалися. У позовній заяві було надано обґрунтування моральної шкоди відшкодування такої шкоди.

Представник позивача, який одночасно є представником третьої особи в судовому засіданні підтримав позов позивача та третьої особи. Наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові та наявних в матеріалах справі доказах.

Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву позивача та третьої особи не визнала та просила відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року було відкрито провадження по справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, який одночасно є представником 3-ої особи за первісним позовом, представника відповідача дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_4 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Разом з нею в квартирі проживає її неповнолітній син, ОСОБА_7 та її мати ОСОБА_5 , яка є третьою особою по справі. (а.с.30,31)

Відповідно до довідки виданої КП УЗН Дніпровського району м. Києва від 21.01.2020 року КП УЗН Дніпровського району м. Києва згідно розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.04.1993 року № 3/175 знято з балансу квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.207, 168).

23.12.1998 року між ОСОБА_5 та Державним комунальним підприємством по експлуатації зелених насаджень Дніпровського району укладено договір № 2 про постачання електроенергії. (а.с.7-8)

Пунктом 3.2. даного договору визначено, що договір складається на строк до 31.12.1999 року, набирає чинності з дня його підписання і вважається щорічно продовженим, якщо за місць до закінчення строку не буде заявлене однією із сторін про відмову цього договору або його перегляду.

Повідомленням від 05.01.2001 року № 5 Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва повідомило ОСОБА_5 , що у зв`язку з збільшенням потреб енергозабезпечення підприємство не має можливості надалі відпускати електричну енергію та повідомило про розірвання договору № 2 про постачання і споживання електричної енергії від 23.12.1998 року. (а.с.51)

Листом № 362 від 06.11.2001 року відповідач повідомляє ОСОБА_5 , що термін дії договору № 2 про постачання і споживання електричної енергії від 23121998 року закінчується 31.12.2001 року і запропоновано до 31.12.2001 року отримати технічні умови та заключити договір з РВЕ «Лівобережний» АК «Київенерго» (а.с.110). Даний лист ОСОБА_5 отримала 08.11.2001 року. (а.с.111)

Листом № 14 від 14.01.2002 року відповідач повідомив ОСОБА_5 , що строк дії договору закінчився і з 01.02.2002 року буде припинено постачання електроенергії, який ОСОБА_5 отримала 15.01.2002 року (а.с.112, 113).

Листом № 52 від 16.02.2004 року ОСОБА_5 повідомлено, що їй відмовлено в укладанні договору на електропостачання та повідомлено про укладання договору з відокремленим підрозділом «Енергозбут Київенерго». Вразі не укладання договору, постачання електроенергії буде припинено. (а.с.114)

15.03.2004 року представником АК «Київенерго» складено акт відповідно до якого, зокрема, пунктом 3 встановлено, що після обліку підприємства (КП УЗН Дніпровського району м. Києва) здійснено підключення трьох субабонентів: РСУ-3, клініко-токсикологічна лабораторія, частина будинку за адресою м. Київ, проспект Визволителів,6. В зв`язку з відсутністю у підприємства ліцензії на продаж електричної енергії, субабонентам необхідно укласти прямий договір з АК «Київенерго» на послугу електричної енергії та розробити відповідну проектно-технічну документацію. (а.с.222)

Листом № 95 від 17.03.2004 року ОСОБА_5 повідомлено, що в зв`язку з відсутністю ліцензії на продаж електричної енергії позивачу слід укласти прямий договір з АК «Київенерго» про постачання електроенергії та розробити відповідну проектно-технічну документацію в строк до 15.04.2004 року. В разі не укладання договору, постачання електроенергії буде припинено. Даний лист ОСОБА_5 особисто отримала 21.02.2004 року. (а.с.115-116)

Листом № 177 від 21.05.2004 року ОСОБА_5 повідомлено, що в зв`язку з відсутністю ліцензії на продаж електричної енергії позивачу слід укласти прямий договір з АК «Київенерго» про постачання електроенергії та розробити відповідну проектно-технічну документацію в строк до 25.06.2004 року. В разі не укладання договору, постачання електроенергії буде припинено. (а.с.117)

Повідомленням від 29.09.2017 року Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва повідомило ОСОБА_5 Н . І. , що враховуючи, що ОСОБА_5 не надано копії договору постачання електричної енергії з ПАТ «Київенерго» Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва буде змушене припинити надання можливості і використання технологічних мереж електричної енергії. В разі не надання договору на постачання електричної енергії протягом 30 календарних днів з моменту отримання цього листа Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва через 30 календарних днів буде ініційовано припинення надання доступу до спільного використання технологічних мереж електричної енергії. Дане повідомлення ОСОБА_5 отримала 17.10.2017 року.(а.с.118)

Так, з викладеного чітко вбачається, що починаючи з 2001 року ОСОБА_5 була обізнана КП УЗН Дніпровського району не є постачальником електричної енергії, а є лише спів абонентом користування послугами з електропостачання. Неодноразово ОСОБА_5 , як споживачу електричної енергії, було роз`яснено щодо необхідності укласти прямий договір безпосередньої з поставщиком електричної енергії, але нею це проігноровано.

Листом від 20.02.2019 року ОСОБА_5 повідомлено, що з 28.02.2019 року Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва за участі працівників ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» буде здійснено від`єднання від електричної мережі, яка була розподілена від ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» для КП УЗН Дніпровського району. Даний лист 21.02.2019 року вручено ОСОБА_5 . (а.с.119,120)

25.02.2019 року ОСОБА_5 звернулась до КП УЗН Дніпровського району м. Києва з листом.

Листом від 27.02.2019 року Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва повідомило ОСОБА_5 Н.І., що її звернення від 25.02.2019 року розглянуто. КП УЗН Дніпровського району м. Києва відповідно до закону України «Про ринок електричної енергії» є замовником, який отримує електричну енергію, а не оператором системи розподілу чи оператором малої системи розподілу. Роз`яснено, що їй необхідно укласти окремий договір на постання електричної енергії. Також повідомлено, що у разі ігнорування рекомендацій КП УЗН Дніпровського району м. Києва буде змушено від`єднати від електричної мережі, яка була розподілена від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» для КП УЗН Дніпровського району м. Києва. (а.с.121)

Заявою від 28.02.2019 року ОСОБА_5 повідомила КП УЗН Дніпровського району м. Києва , що вона оскаржила у суді розірвання договору № 2 від 23.12.1998 року та невиконання обов`язків по Закону України «Про ринок електричної енергії» та повідомила, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії припинення електропостачання споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення не здійснюється,

25.02.2019 року Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва звертається з листом до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» з проханням врегулювати ситуацію, яка склалася між КП УЗН Дніпровського району та ОСОБА_5 та просить в зв`язку з прийняттям Закону України «Про ринок електричної енергії» та в зв`язку з тим, що КП УЗН Дніпровського району не має право здійснювати постачання електричної енергії ОСОБА_5 , посприяти у здійсненні від`єднання від електричної мережі КП УЗН Дніпровського району м. Києва ОСОБА_5 (а.с.97).

Листом від 18.03.2019 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» повідомило КП УЗН Дніпровського району м. Києва, щодо розгляду звернення останнього. Так, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» повідомляє, що договірні відносини про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 відсутні. Звернень від власника/ користувача будинку за вказаною адресою до товариства не надходило. Наразі за адресою АДРЕСА_3 приєднано об`єкт (садовий будинок для утримання інвентарю) КП УЗН Дніпровського району м. Києва до договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії від 01.01.2013 року № 357. Та роз`яснено, що відповідно до Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів обов`язок здійснювати контроль технічного стану шляхом проведення оглядів, експертного обстеження (технічного діагностування) електроустановок, обладнання, будівель і споруд та відповідальність за експлуатацію електроустановок, у тому числі відключення сторонніх споживачів, покладається на їх власника (балансоутримувача). (а.с.98-99)

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 02.05.2019 року відбулося від`єднання від електричної мережі, яка розподілена від ПрАТ «ДЕТЕК Київські електромережі» для КП УЗН Дніпровського району м. Києва.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньо добового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку; 6)іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 7.11 абз 4 Постанови «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», затвердженої НКРЕ КП № 312 від 14.03.2018 року, визначено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу.

Пунктом 1.1.2. Постанови «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», затвердженої НКРЕ КП № 312 від 14.03.2018 року, визначено, що договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Пунктом 3.1.1. Постанови «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», затвердженої НКРЕ КП № 312 від 14.03.2018 року визначено, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3.1.6. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо, зокрема, споживач є стороною діючих договорів.

Відповідно до ч.1,2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про ринок електричної енергії» господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що КП УЗН Дніпровського району м. Києва відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» не має права здійснювати постачання, розподіл та передачу електричної енергії. Згідно квитанцій по сплаті за електричну енергію вбачається, що отримувачем платежу є КП УЗН Дніпровського району м. Києва, що відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» є порушенням. Будинок АДРЕСА_3 Визволителів підключений до технологічних електричних мереж КЗ УЗН Дніпровського району м. Києва. Договір № 2 від 23.12.1998 року між ОСОБА_5 та Державним комунальним підприємством по експлуатації зелених насаджень Дніпровського району м. Києва припинив свою дію в зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про ринок електричної енергії». Фактично відбулося не припинення постачання електроенергії, а припинено надання доступу до спільного використання технологічних мереж електричної енергії КП УЗН Дніпровського району м. Києва. Позивачу неодноразово було роз`яснено щодо необхідності укладання договору на постачання електричної енергії з постачальною організацією, що було проігноровано ОСОБА_5 , як власницею квартири АДРЕСА_4 .

Звертаючись до суду з позовом позивач, як побутовий споживач електроенергії, просить суд стягнути з відповідача збитки в зв`язку з порушенням встановлених правил та припиненням постачання електроенергії у відповідності зі ст. 22 ЦК України.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Пунктом 1.1.1. Постанови «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», затвердженої НКРЕ КП № 312 від 14.03.2018 року визначено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Так, з врахуванням викладеного Постанова «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», затвердженої НКРЕ КП № 312 від 14.03.2018 року не регулює відносини між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , з одної сторони, та КП УЗН Дніпровського району м. Києва, з другої сторони, а тому посилання позивача на неправомірність дії відповідача з врахування вказаних Правил щодо припинення електропостачання в даній ситуації є помилковим.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва не порушило цивільного права ОСОБА_4 , що, як наслідок, не тягне за собою стягнення збитків.

Що стосується позов ОСОБА_5 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва про відшкодування моральної шкоди то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 5, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Позов ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки на виконання вимог ст. 81 ЦПК України позивач не довів наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіюваної шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_4 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва, 3-я особа ОСОБА_5 про відшкодування збитків та позов третьої особи ОСОБА_5 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, керуючись, Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Постановою «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», затвердженої НКРЕ КП № 312 від 14.03.2018 року, ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_4 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва, 3-я особа ОСОБА_5 про відшкодування збитків відмовити.

В позові третьої особи ОСОБА_5 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03 липня 2020 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва, /, місцезнаходження: місто Київ, проспект Визволителів, 6;

Третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.О. Яровенко