Справа № 645/3546/20
Провадження № 2/645/1554/20
У Х В А Л А

іменем України

24 червня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова Шарко О.П., розглянувши питання про відкриття провадження за позовною заявою матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з лютого 2008 ІНФОРМАЦІЯ_1 до жовтня 2008 року, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та визнати спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 , визнати в порядку спільного майна за сторонами по Ѕ частці квартири АДРЕСА_1 .

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам, викладеним у ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», тобто правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 (п. 53), відповідно до якого право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У позовній заяві позивачка просить суд задовольнити фактично дві позовні вимоги, а саме встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, яка є вимогою немайнового характеру, та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку поділу спільного сумісного майна, яка є вимогою майнового характеру.

Однак з долученої позивачем копії квитанції убачається, що нею сплачено судовий збір лише за однією вимогою майнового характеру в розмірі - 2790 грн. (1% ціни позову).

Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогами немайнового характеру в сумі 840 грн. 80 коп. та майнового характеру в розрахунку від ціни позову, що складатиме 840 грн. 80 коп. та додати оригінали квитанцій про їх сплату.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя