ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року

м.Суми

Справа №950/2113/19

Номер провадження 22-ц/816/1390/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 30 квітня 2020 року в складі судді Бакланова Р.В., ухваленого у м. Лебедин, повний текст якого складений 05 травня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Позовна заява мотивована тим, що з 23 січня 2000 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 . 19 жовтня 2004 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні.
Посилаючись на те, що на даний час ОСОБА_4 досягла повноліття і навчається на ІV курсі Лебединського медичного училища імені проф. М.І. Сітенка денної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на її утримання, хоча в змозі надавати таку допомогу, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 30 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову з 27 серпня 2019 року до закінчення навчання, тобто, до 30 червня 2020 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 840 грн 80 коп.

Вказане рішення суду в частині суми стягнення аліментів на повнолітню дочку та розподілу судових витрат відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн до 30 червня 2020 року.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що наказом командира 1 загону морської охорони Регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України від 20 вересня 2019 року за № 397-ос його було виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення та звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України за станом здоров`я. Крім того, відповідач вважає, що суд першої інстанції не врахував, що він є учасником бойових дій і стан його здоров`я погіршився внаслідок виконання завдань по захисту батьківщини в зоні АТО. Також відповідач зауважив, що відповідно до посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни від 26 грудня 2019 року серії НОМЕР_1 він є особою з інвалідністю 2 групи. Щодо майнового стану, то відповідач вказав, що він не має власного житла, перебуває у черзі на отримання житла зі складом сім`ї з трьох осіб та проживає у квартирі, яка належить на праві власності його матері ОСОБА_6 . Відповідач також зазначив, що має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу, а його дружина ОСОБА_7 є студенткою другого курсу Одеського медичного інституту денної форми навчання на контрактній основі, термін якого закінчується 30 червня 2022 року. При цьому, відповідач наголосив на тому, що його повнолітня дочка ОСОБА_3 отримує соціальну стипендію у зв`язку з тим, що він має статус учасника бойових дій, що, зокрема, і є його матеріальною допомогою повнолітній дочці. Відповідач також поставив під сумнів видану на ім`я позивачки довідку про доходи Головного управління ДПС у Сумській області. В апеляційній скарзі також йдеться і про те, що повнолітня дочка навчається за місцем свого проживання, тому не потребує додаткових витрат на проживання та переїзд до місця проживання. Відповідач не погодився також з рішенням суду першої інстанції і в частині стягнення з нього судового збору, вказавши, що відповідно до п.п. 9, 13 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» він, як особа з інвалідністю 2 групи та учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_5 , посилаючись на додержання судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. При цьому, зазначає, що відповідач ухилявся та продовжує ухилятись від утримання повнолітньої дочки. Також, на думку позивача, відповідач під час розгляду даної справи в суді першої інстанції приховав свої доходи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 жовтня 2004 року (а.с. 8).

Від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є відповідач (а.с. 10).

Відповідно до довідки Лебединського медичного училища імені професора М.І. Сітенка від 15 серпня 2009 року за № 132 повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 навчається у Лебединському медичному училищі імені професора М.І. Сітенка з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року на ІV курсі, групи фА за денною формою навчання, навчається на державній основі (а.с. 13).
Згідно з довідками про доходи, виданими Лебединським медичним училищем імені професора М.І. Сітенка від 22 листопада 2019 року за № 467 та № 468, загальна сума доходу повнолітньої дочки сторін ОСОБА_3 за період з 01 січня 2019 року по 01 червня 2019 року становила 5930 грн 96 коп., а за період з 01 липня 2019 року по 31 жовтня 2019 року 4037 грн 04 коп. (а.с. 86).
Як вбачається з довідки виконавчого комітету Лебединської міської ради від 20 листопада 2019 року, повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 87).
Відповідно до довідки Лебединської ДПІ Охтирського управління Головного управління ДПС у Сумській області від 04 грудня 2019 року за № 1919/к/18-28-51-54-09 загальна сума доходу фізичної особи підприємця ОСОБА_5 за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року згідно поданої податкової декларації склала 43000 грн (а.с. 89).
Також позивачка ОСОБА_5 від шлюбу з іншим чоловіком має неповнолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9, 88).
У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 від шлюбу з іншою жінкою має малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 72).
На підставі наказу командира 1 загону морської охорони Регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України від 20 вересня 2019 року за № 397-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення капітана 1 рангу ОСОБА_1 , начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи штабу, звільненого з військової служби в запас Збройних Сил України наказом Голови Державної прикордонної служби України від 13 вересня 2019 року № 935-ОС відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 51, 56-58).
Згідно з довідками Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 10 березня 2020 року за № 678 та № 679 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з вересня 2019 року по грудень 2019 року склав 42697 грн 77 коп., а за період з січня по березень 2020 року 44912 грн 90 коп. (а.с. 119, 120).
З довідок про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 26 грудня 2016 року за № 358 та від 13 березня 2017 року за № 30/105, рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій від 06 січня 2015 за № І/ІІІ/1/280, посвідчення учасника бойових дій вбачається, що ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, за що набув статусу учасника бойових дій (а.с. 52, 53, 54, 55).
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності, травма пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 105, 106).
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07 листопада 2019 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с. 63).
Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 04 листопада 2019 року за № 665, ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрований по АДРЕСА_2 на 4 поверсі зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Будинок належить в/ч НОМЕР_2 (Одеський прикордонний загін ДПС України) (а.с. 70).
Згідно з довідкою Одеського медичного інституту Міжнародного гуманітарного університету від 04 листопада 2019 року за № 134 дружина відповідача ОСОБА_7 є студенткою 2 курсу Одеського медичного інституту денної форми навчання на контрактній основі (без надання стипендії) Міжнародного гуманітарного університету (а.с. 74).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батьків. Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у заявленому в позові розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу).

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Частиною 1 та 2 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
- інші обставини, що мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а батько в змозі таку допомогу надавати.
Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення, а саме: стан здоров`я відповідача, як особи з інвалідністю другої групи, травма в якого пов`язана із захистом Батьківщини, ураховуючи також і обставини того, що непридатність до військової служби в мирний час стала підставою для його звільнення з військової служби в запас. Також у зв`язку з інвалідністю другої групи відповідач отримує пенсію, інших доходів не має. Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не врахував обставин наявності у відповідача, як платника аліментів, на утриманні іншої неповнолітньої дитини, що потребує від нього матеріальних витрат, а також наявності на утриманні дружини, яка навчається на денній формі навчання на контрактній основі, хоча відповідач посилався на вказані обставини у відзиві на позовну заяву (а.с. 48-50).
У зв`язку із зазначеним, помилковим є висновок суду першої інстанції про можливість надання відповідачем допомоги повнолітній дочці саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, у зв`язку з чим рішення суду в частині визначення розміру аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, підлягає зміні.
Однак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про зміну способу стягнення аліментів, тобто, про перехід на тверду грошову суму у розмірі 1000 грн щомісяця, так як виходячи з вимог частини 3 статті 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів, тобто, у частці від доходу або у твердій грошовій сумі належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, тобто, в даному випадку позивачу ОСОБА_5 .

За таких обставин, коли суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно.
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Крім того, ураховуючи обставини того, що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач, як особа з інвалідністю ІІ групи, звільнений від сплати судового збору, тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору у сумі 840 грн 80 коп. необхідно скасувати, так як в даному випадку розподіл судових витрат має компенсуватись за рахунок держави на підставі частини 6 статті 141 ЦПК України, оскільки позивач з урахуванням вимог пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» також звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 30 квітня 2020 року в даній справі змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову з 27 серпня 2019 року до закінчення навчання, тобто, до 30 червня 2020 року.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 30 квітня 2020 року в даній справі в частині розподілу судових витрат скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко