Провадження № 2/761/1314/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Пірак М.В.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської в м. Києві РДА , Служба у справах дітей Святошинської в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зважаючи на наступне. Позивач та відповідач перебували у шлюбі з 07.08.1999 р. На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.10.2014 р. шлюб розірвано. У шлюбі народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем. У зв`язку із тим, що відповідач не виконував обов`язку утримувати доньку позивач звернулась з відповідним позовом щодо стягнення аліментів. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.06.2017 р. позов задоволено частково та стягнено з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідачем рішення оскаржувалось в апеляційному і касаційному порядку, проте рішення суду першої інстанції залишено без змін. 27.06.2018 р. у виконавчому провадженні було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію тощо відповідача з метою виконання рішення про стягнення аліментів. Проте, за останні місяці 2019 р. аліменти від платника надходять не в повному обсязі та в значно меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством України. Дитина знаходиться повністю на утриманні матері, їй створено гідні умови для проживання та гармонійна атмосфера оточення. Після розірвання шлюбу батько не цікавиться дитиною, не виявляє бажання приймати участь у життя доньки, її вихованні, навчанні тощо. На день подачі позову дитина не має до батька жодних почуттів, не сприймає його як члена родини. Відповідач жодного разу не взяв на себе фінансової або іншої відповідальності за відпочинок доньки, її оздоровлення, розвитку. Спілкування дитини з батьком викликає стресові ситуації, і дитина з власної ініціативи звернулась до шкільного психолога з метою отримання допомоги у вирішенні труднощів у стосунках з батьком. За таких обставин, представник позивача просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.

03.06.2019 р. відкрито провадження у даній цивільній справі, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

За клопотанням представника позивача до участі у справі залучено третю особу - Служба у справах дітей Святошинської в м. Києві державної адміністрації.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на позов. Відповідач зазначив, що категорично заперечує щодо задоволення вимоги про позбавлення його батьківських прав. Судимостей не має, працює лікарем. До квітня 2018 р. вільно спілкувався із донькою, приймав участь у її житті. Разом з тим, у позивача в цей період відбулись зміни у особистому житті, вона змінила місце проживання, номер телефону дитини, її місце навчання - доньку було переведено до іншої школи без згоди батька. Лише у січні 2019 р. від керівництва школи № 24 відповідач довідався про місцезнаходження дитини. З метою уникнення психологічного тиску на доньку зі сторони позивача, батько змушений цікавитись про успіхи дитини в письмовій формі. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне серйозні правові наслідки і для цього кроку має бути у наявності винна поведінка батька. Відповідач вказав, що має волю і бажання спілкуватись зі своєю єдиною донькою та не має наміру відмовлятися від участі у її вихованні.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що вказане у відзиві не спростовує ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, не наведено жодного доказу участі у вихованні, розвитку і навчанні дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов, просила задовольнити. Зазначила про побоювання, що відповідач в подальшому може звернутися до доньки з вимогою про отримання аліментів на утримання.

Представник позивача також підтримала заявлені вимоги, які мають бути задоволені. Просила не брати до уваги наданий третьою особою висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки в розумінні положень чинного ЦПК України, позиція органу опіки не породжує жодного юридичного наслідку, оскільки не містить ознак рішення суб`єкту владних повноважень.

Відповідач, представники третіх осіб в удове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

При цьому представники Служби у справах дітей Шевченківської в м. Києві РДА, Служби у справах дітей Святошинської в м. Києві державної адміністрації просили розглянути справу з їх відсутності.

Разом з тим, від представника Служби у справах дітей Святошинської в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок від 24.12.2019 р. № 107-40/10238 про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши надані докази, вислухавши доводи сторони позивача, домку ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується учасниками процесу, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 07.08.199 р., від якого у сторін народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.10.2014 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.

Під час розгляду справи також було становлено, що після розірвання шлюбу спільна дитина сторін залишилась проживати разом із матір`ю - ОСОБА_1

02.06.2017 р. Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

На користь позивача з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 лютого 2017 року.

Як свідчить надана представником позивача довідка Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16.09.2019 р., станом на 01.08.2019 р. заборгованість відповідача по аліментам становила суму у розмірі 10 841,55 грн.

Опитана в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що не бажає бачити у своєму житті батька. Він не допомагає матеріально, критикує оцінки і навчання. Спілкування з батьком викликає стрес і негативні емоції.

Разом з тим, ОСОБА_4 не заперечувала спілкування з батьком, яке відбувається останніми роками.

Так, як вбачається з наданих представником позивача довідки дитячої школи мистецтв ім. Стефана Турчака, характеристики дитини зі шкоди № 24 ім. Ю. Білаша, виписки з історії розвитку дитини ф. 112/0, довідки зі школи № 162 на дитину батько не цікавиться успіхами дитини у школі, не відвідував навчальний заклад, вихованням дитини та її розвитком займається мати.

Психодіагностичний висновок, наданий психологом середньої загальноосвітньої шкоди № 162 10.05.2019 р. свідчить про труднощі дитини у спілкуванні з батьком.

Так, позивач ОСОБА_1 , її представник вказують на наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

З іншого боку ОСОБА_3 категорично заперечує щодо задоволення позову, оскільки бажає приймати участь у житті єдиної доньки з якою продовжує спілкування.

Приймаючи рішення по суті справи, суд має наголосити на наступному.

Сімейним Кодексом України, а саме ч. 1 ст. 150 передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленої законом, відповідно до положень ст. 155 СК України.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавленими батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на вищенаведені вимоги чинного законодавства України, роз`яснення пленуму Верховного Суду України мають бути переконливі докази того, що батько/мати свідомо усунулись від виконання обов`язку встановленого законом , враховуючи при цьому поведінку батьків.

Так, станом на день звернення до суду у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 10 841,55 грн., батьком дитини не було спростовано надану освітніми закладами інформацію про те, що він не відвідував останні, разом з тим, зазначене не може бути безумовною підставою для висновку щодо можливості позбавлення особи батьківських прав.

З іншого боку, і дана обставина не заперечується стороною позивача, батька ОСОБА_4 спілкується з дитиною, зустрічається з донькою, зазначив у відзиві про бажання і надалі бути присутнім у житті дитини.

Так, Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією у висновку від 24.12.2019 р. № 107-40/10238, що ОСОБА_3 23.09.2019 р. надав нотаріально завірену заяву про надання згоди на тимчасові поїздки за кордон неповнолітньої доньки у період з 28.10.2019 р. по 03.11.2019 р., з 23.12.2019 р. по 07.01.2020 р. та з 23.03.2020 р. по 29.03.2020 р.

Також третьою особою зазначено у висновку, що 29.10.2019 р. ОСОБА_3 повідомив службі у справах сім`ї та дитини про те, що до 2016 року у нього з донькою були добрі стосунки, вони разом їздили на відпочинок.

З урахуванням отриманої інформації та наданого пакету документів Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією зроблено висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з тим, такий висновок не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України) і має бути оцінений поряд з іншими доказами.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Факт заперечення відповідача проти позову свідчить про його інтерес до дитини, свідоме нехтування відповідачем своїх обов`язків має бути доведено (позиція Верховного суду, викладена у постанові від 06.05.2020 р. у справі № 753/2025/19).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимоги ОСОБА_1 суд виходить з того, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, та не отримано достатніх доказів щодо свідомого ухилення батька від виконання батьківських прав.

А головне, що на глибоке переконання суду є важливим для прийняття рішення, бажання батька брати участь у житті доньки .

За положеннями ч. 1 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_4 вказала про своє небажання щоб батько був присутнім у її житті.

Проте відповідно до приписів ст. 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В даному випадку суд вважає, що саме в інтересах дитини є необхідність на даний час відмовити у задоволенні заявлених вимог, з метою надання доньці та батьку, віднайти можливість для подолання труднощів у спілкуванні, можливості бути присутніми в житті одне одного, надання можливості батьку реалізувати свій обов`язок по відношенню до дитини - участь у її вихованні, зростанні та навчанні, матеріальної підтримки тощо.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,76-81,141,279,352,354 ЦПК України, ст.ст. 150,164, 166,171 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської в м. Києві РДА , Служба у справах дітей Святошинської в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.06.2020 року

Суддя: