Номер провадження: 22-ц/813/345/20
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №522/21778/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Несвітайла І.І. про визнання протиправним рішення зборів засновників товариства, визнання недійсним договору застави рухомого майна за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія» на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2019 року у складі судді Сувертак І.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «Південна торгова компанія», звернувшись 11 грудня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, просив:

визнати протиправним Рішення зборів засновників ТОВ «Південна торгова компанія» про взяття в борг 100000,00 доларів США і передачі 231 штук мопедів на суму 803243,00 грн., яке оформлено Протоколом №4 від 1 серпня 2013 року для укладення договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Несвітайлом І.І. 11 вересня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №555;

визнати недійсним Договір застави, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Південна торгова компанія», нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Несвітайлом І.І. від 11 вересня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за №555 (а.с.2-5).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 1 квітня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.64-65).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, просив закрити провадження в справі в частині вимог про визнання рішення зборів засновників протиправним та відмовити в частині вимог про визнання договору застави рухомого майна недійсним (а.с.77-82).

18 листопада 2019 року представником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження в справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦК України (не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) (а.с.157-160).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦК України (а.с.176-178).

Висновок суду мотивовано тим, що позивач ТОВ «Південна торгова компанія» заявив позов про оскарження свого ж рішення загальних зборів засновників (учасників) товариства про передачу мопедів під заставу та визнання недійсним договору застави мопедів ним укладеним на підставі цього рішення загальних зборів засновників (учасників); вимога про визнання договору застави недійсним є похідною від першої та нерозривно з нею пов`язана. Заявлений спір є корпоративним спором між юридичною особою ТОВ «Південна торгова компанія» та її минулим одноособовим засновником ОСОБА_2 , пов`язаним з діяльністю та управлінням цією юридичною особою (товариством), що здійснювалось цим учасником (засновником), який одночасно був і директором товариства. У даній справі спір пов`язаний з діяльністю, управлінням юридичної особи суб`єкта господарювання, учасниками справи є така юридична особа (позивач ТОВ «Південна страхова компанія») та учасник (засновник) такої юридичної особи, що вибув (відповідач ОСОБА_2 ). Стороною договору застави є підприємство (позивач), який укладався в особі його директора ОСОБА_2 (відповідач), який був одноосібним власником цього підприємства. Позивачем за вимогою про визнання недійсним договору застави також виступає те саме підприємством в особі директора ОСОБА_4 , який є новим директором підприємства. Тобто позивач оскаржує в суді свої власні дії по укладенню ним договору застави, що було наслідком реалізації корпоративних прав та прийнятого рішення вищим органом управління підприємства засновником (відповідач ОСОБА_2 ). Спір між юридичною особою ТОВ «Південна торгова компанія» та її одноособовим засновником ОСОБА_2 , який вибув, пов`язаний з управлінням юридичною особою (прийняття рішення вищим органом управління - засновником, який реалізував свої корпоративні права, щодо розпорядження майном підприємства) та з діяльністю цієї юридичної особи (укладення договору застави на виконання рішення вищого органу управління юридичної особи), є корпоративним спором та відповідно до пункту 3 частини 1 статті 220 ГПК України має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Південна торгова компанія» на ухвалу суду про закриття провадження в справі.

В апеляційній скарзі ТОВ «Південна торгова компанія» просить ухвалу про закриття провадження скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.181-184).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у безпідставності закриття провадження у справі з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Так, керуючись визначенням, встановленим частиною 3 статті 20 ГПК України, корпоративним є спір між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів тощо. Отже, правовими критеріями для визначення того, чи відноситься спір між сторонами до корпоративного є суб`єктний склад учасників спору, підстави та предмет позову повинні бути пов`язані з порушенням корпоративних прав учасника (засновника, акціонера, члена), у тому числі який вибув. Спірні правовідносини, за захистом яких звернувся позивач, виникли не з приводу порушення корпоративних прав відповідача ОСОБА_2 , який вибув, та не пов`язані зі створенням, управлінням або припиненням діяльності товариства (укладення цивільно-правового правочину з третьою особою для забезпечення виконання власних зобов`язань не може вважатися діями з управління товариством), а з приводу оскарження товариством неправомірних дій колишньої посадової особи товариства (в особі директора), яка підписала оскаржуваний правочин і одноособовим засновником (учасником) товариства. Товариство звернулося до суду загальної юрисдикції за захистом порушених прав у спосіб, який передбачений статтею 16 ЦК України, та обґрунтувало свої позовні вимоги не наявністю спору між товариством та її колишнім учасником з управління товариством, а наявністю спору між товариством та колишньою посадовою особою директором, у якому предметом спору були дві взаємопов`язані вимоги, задоволення однієї стало наслідком для задоволення іншої. Неправильне визначення судом першої інстанції предмету спору та характеру спірних правовідносин стало наслідком помилкового винесення ухвали про закриття провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спір між юридичною особою ТОВ «Південна торгова компанія» (позивач) та її одноособовим засновником ОСОБА_2 (відповідач), який вибув (замінив себе на свою матір), пов`язаний з управлінням юридичною особою (прийняття рішення вищим органом управління засновником, який реалізував свої корпоративні права щодо розпорядження майном підприємства) та з діяльністю (укладення договору застави на виконання рішення вищого органу управління юридичної особи) є корпоративним спором та відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України має розглядатися у порядку господарського судочинства. Рішення загальних зборів засновників (учасників) товариства є актом ненормативного характеру цього ж товариства (юридичної особи), це не рішення (акт) засновника ( ОСОБА_2 ), це рішення (акт) юридичної особи. Відповідачем у спорах про визнання недійсним рішення загальних зборів та інших керівних органів юридичної особи виступає сама юридична особа. Процесуальне законодавство не допускає штучних підмін відповідача на позивача, пред`явлення позову до самого себе чи замість себе зазначення штучного відповідача. Заявлений спір має штучний характер, його заявлено між позивачем юридичною особою, який підконтрольний відповідачу ОСОБА_2 , та відповідачем ОСОБА_2 з метою не повернення ОСОБА_1 позики та створення умов для ухилення від відповідальності відповідача ОСОБА_2 та нового директора позивача, що виникає внаслідок незаконних дій щодо заставленого майна тощо (а.с.199-203).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про закриття провадження в справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно Протоколу №4 зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія» від 1 серпня 2013 року (присутні: засновник підприємства ОСОБА_2 100% голосів) вирішено прийняти на зборах засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія», що відбулися 1 серпня 2013 року, рішення взяти в борг 100000,00 доларів США та передати мопеди (а.с.18).

Між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) як позикодавцем та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) як позичальником укладено Договір позики від 11 вересня 2013 року, за яким на строк до березня 2014 року позичено/прийнято у позику грошові кошти в сумі 799300,00 грн., що еквівалентно 100000,00 доларів США із розрахунку 7,993 грн. за 1 долар США за курсом НБУ на момент укладення цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Несвітайлом І.І. 11 вересня 2013 року, зареєстровано в реєстрі за №554 (а.с.8-10).

Між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) як заставодержателем та товариством з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія» (код юридичної особи 32145772) як заставодавцем в особі директора Коломийця В.В. укладено Договір застави від 11 вересня 2013 року, за яким для забезпечення вимог заставодержавтеля, що витікають із Договору позики від 11 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Несвітайлом І.І. 11 вересня 2013 року за реєстровим №554, передано в заставу майно, а саме 321 мопед загальною вартістю 803243,90 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Несвітайлом І.І. 11 вересня 2013 року, зареєстровано в реєстрі за №555 (а.с.12-15).

Позивачем ТОВ «Південна торгова компанія» заявлено в порядку цивільного судочинства позовні вимоги про визнання протиправним рішення зборів засновників ТОВ «Південна торгова компанія» (Протокол №4 від 1 серпня 2013 року) про взяття в борг 100000,00 доларів США і передачі мопедів; про визнання недійсним Договору застави, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Південна торгова компанія», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Несвітайлом І.І. 11 вересня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №555.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктивний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник) такої юридичної особи, у тому числі й той, що вибув (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі №522/14890/16-ц, постанова Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №2-1324-193/11).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач звернувся до суду, зокрема, з вимогою про визнання протиправним рішення зборів засновників ТОВ «Південна торгова компанія» (Протокол №4 від 1 серпня 2013 року), зазначивши відповідачем за цією вимогою ОСОБА_2 , який на час прийняття оскаржуваного рішення зборів був єдиним засновником підприємства з часткою 100% голосів, директором підприємства, головою та секретарем зборів. Спір в даній частині не є спором, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відтак, суд першої інстанції в цій частині вимог закрив провадження в справі правильно, віднісши розгляд спору в частині оскарження рішення зборів засновників товариства до юрисдикції господарського суду.

Дане відповідає процесуальному закону та узгоджується в висновком Великої палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 23 січня 2019 року в справі №522/14890/16-ц (а.с.161-164).

Щодо вимог про визнання недійсним договору застави рухомого майна, то в даній частині вимог провадження в справі закрито безпідставно з огляду на наступне.

Спірний договір застави рухомого майна укладено між фізичною особою ОСОБА_1 та юридичною особою ТОВ «Південна торгова компанія» в особі директора Коломийця В.В. Договір нотаріально посвідчено, правочин зареєстровано в реєстрі, у зв`язку з посвідченням договору застави нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна до припинення чи розірвання договору.

Тобто, спірний договір застави є правочином, що за наявності передбачених Цивільним кодексом України правових підстав може бути визнаний судом недійсним.

У сенсі положень частини 1, пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України ТОВ «Південна торгова компанія», якщо вважає, що укладенням договору застави порушено майнові права та інтереси товариства, вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права, визначивши, зокрема, способом захисту цивільного права визнання правочину недійсним.

За змістом спірного договору застави рухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 уклав договір як фізична особа для забезпечення виконання товариством перед ним зобов`язань по поверненню грошових коштів, переданих ним в позику товариству на підставі нотаріально посвідченого договору позики. Матеріали справи не містять даних про те, що спірний договір застави укладався ОСОБА_1 як суб`єктом підприємницької діяльності, відтак, суб`єктний склад правовідносин щодо укладення договору застави рухомого майна та предмет спору відносять спір в частині визнання недійсним договору до спору, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження в справі в частині вимог про визнання недійсним договору закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України безпідставно, ухвала в цій частині вимог підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині вимог про визнання договору недійсним.

Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 18 червня 2020 року не з`явились, будучи завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; закриття провадження у справі є процедурним питанням, пов`язаним з рухом справи; для прийняття рішення в справі наявні матеріли; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. Відтак, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.1,6 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія» задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року про закриття провадження в справі в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Несвітайла І.І. про визнання рішення зборів засновників товариства протиправними залишити без змін.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року про закриття провадження в справі в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Несвітайла І.І. про визнання недійсним договору застави рухомого майна скасувати, справу в частині вимог про визнання недійсним договору застави рухомого майна направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 червня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова