Справа № 703/2346/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.,

при секретарях Холодняк Л.П., Бойко Л.М., Харченко М.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , 3-тя особа ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області, 3-тя особа: ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування п. 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартири для покращення побутових умов», -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , 3-тя особа ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок затоплення, а саме замокання стін та вікон належної йому квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області, 3-тя особа: ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування п. 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов».

Оскільки обидва позови по своєму характеру є однорідними та виникли з тих же підстав, про той же предмет спору ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2020 року, вказані цивільні справи об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.

В обґрунтування позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , 3-тя особа ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок затоплення належної йому квартири (з врахуванням збільшення позовних вимог) позивач зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 07 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1182, належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , розташована на другому поверсі дев`ятиповерхового будинку.

Поверхом нижче, під належною позивачу квартирою, в квартирі АДРЕСА_2 відповідач по справі ОСОБА_3 , до вказаної квартири добудовано прибудову, дах якої прилаштований майже під вікна квартири позивача, що, на його думку, є порушенням державно-будівельних норм (ДБН). Внаслідок недотримання норм ДБН та технічних норм облаштування даху в зимовий період під час випадання снігу та накопичення його на даху вказаної прибудови позивач не має змоги відкрити вікна своєї квартири, оскільки сніг попадає в квартиру, а під час відтавання снігу в квартирі позивача починають мокріти стіни, на них утворюється цвіль та грибок, відстають шпалери. Аналогічна ситуація відбувається після випадіння дощів. Внаслідок чого позивач змушений проводити в належній йому квартирі позапланові ремонти.

Крім того, що з верхніх поверхів на дах прибудови квартири відповідача мешканці будинку кидають сміття, яке залежується там тривалий час, оскільки відповідач не проводить прибирання, що призводить до псування повітря, внаслідок чого позивач не може відкрити вікна для провітрювання своєї квартири особливо в ліній час.

Позивач також вказує, що на його неодноразові звернення по викладеним фактам відповідач відмовляється відшкодовувати йому вартість проведеного ремонту та проводити переобладнання даху над прибудовою квартири для усунення вказаних недоліків.

18 січня 2018 року за зверненням позивача до голови ОСББ «Мазура, 20» було проведено комісійне обстеження квартири, належної позивачу та складено акт обстеження, посвідчений головою ОСББ «Мазура,20», з якого вбачається, що на дах прибудови квартири АДРЕСА_2 випав сніг у великій кількості, який засипав вікно квартири належної позивачу, внаслідок чого з вікон кімнати та кухні тече вода. Вікна не відкриваються (деформувалися), на стінах та відкосах з`явилась пліснява, мокріють жалюзі. ОСОБА_3 була присутня при обстеженні квартири, однак від підпису акту відмовилася.

Внаслідок пошкодження квартири, в березні-квітні 2018 року позивачем було придбано будівельні матеріали на загальну суму 3163 гривні та проведено ремонт в квартирі.

Крім того, позивач вказує, що внаслідок замокання стін у його квартирі почали псуватись меблі, що примикають до цих стін, в зв`язку з чим ним було придбано шафу-купе за ціною 10000 гривень, однак пліснява розповсюдилась і на нову шафу, стінки шафи розбухають та руйнуються.

Позивач також зазначає, що пліснява, яка виникла в результаті замокання стін та вікон в його квартирі, розповсюдилась також і на жалюзі, які придбані ним за 2000 гривень.

Таким чином, під час судового розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги в тому числі і на розмір вартості вказаної шафи та жалюзі, що становить 12000 гривень.

Для визначення вартості відновлювальних робіт в належній йому квартирі та з метою з`ясування відповідності прибудови до квартири АДРЕСА_3 державним будівельним нормам, наявності порушень ДБН примикань покрівлі вказаної прибудови до стіни житлового будинку, позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_7 , яким 29 березня 2019 року складено локальний кошторис на будівельні роботи та висновок експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження та встановлено, що вартість відновлювального ремонту квартири позивача станом на дату оцінки з урахуванням ПДВ становить 21644 гривні. За проведення експертизи для визначення вартості відновлювальних робіт позивачем сплачено 7000 гривень.

Також, за зверненням позивача до ДУ «Черкаський обласний лабораторний центр МОЗ України» було проведено дослідження повітря його квартири та зроблено змиви зі стін на предмет встановлення наявності у житлових приміщеннях квартири та на її стінах пліснявих грибів, а також підвищеної вологості повітря. Згідно квитанцій про оплату послуг ДУ «Черкаський обласний лабораторний центр МОЗ України», вартість таких робіт становить 421 гривня 03 копійки.

Крім того, такими неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, що виразилась в душевних стражданнях, внаслідок пошкодження належного йому майна, порушенні нормального ритму життя його та його сім`ї, оскільки він повноцінно не має можливості користуватися своєю квартирою. Разом з позивачем постійно проживають двоє неповнолітніх дітей син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які внаслідок залиття квартири періодично хворіють, тому розмір моральної шкоди позивач оцінює у 5000 гривень.

Відтак, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 36807 гривень за завдану йому майнову шкоду, що складається з: вартості придбаних ним будівельних матеріалів в розмірі 3163 гривні, вартості відновлювального ремонту в розмірі 21644 гривні, вартості зіпсованої шафи та жалюзі в розмірі 12000 гривень. Позивач також просив стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та понесені ним судові витрати за проведення експертизи і залучення спеціаліста в розмірі 7421 гривня 03 копійки та сплачений ним судовий збір в розмірі 711 гривень.

Крім того, в разі встановлення судом порушень ДБН щодо вищевказаної прибудови до квартири АДРЕСА_3 , позивач просить суд зобов`язати відповідача демонтувати прибудову разом з дахом за рахунок відповідача.

Позовні вимоги до Смілянської міської ради Черкаської області, 3-тя особа: ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування п. 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов» позивач обґрунтовує тим, що вказаним рішенням міської ради Пилипчак АЯ. надано дозвіл на виготовлення проекту реконструкції займаної квартири АДРЕСА_3 .

Згідно відповіді КП «ЧООБТІ» № 9 від 01 лютого 2019 року наданої на запит представника позивача, власниками зазначеної квартири з тильної сторони будинку до квартири було добудовано кухню та визначено квартиру

АДРЕСА_4 розміщується поверхом нижче квартири ОСОБА_1 та відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №154015895 від 26 січня 2019 року, отриманої на запит представника позивача ОСОБА_2 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Позивач вважає п. 1.21 вказаного рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов» незаконним та протиправним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав.

29 березня 2019 року на замовлення ОСОБА_1 , судовим експертом ОСОБА_7 було складено вищевказаний висновок експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 08-19.

За результатами проведеного будівельно-технічного дослідження існує причинно-наслідковий зв`язок між існуванням прибудови квартири АДРЕСА_3 , зведеної на підставі оспорюваного рішення виконкому Смілянської міськради по АДРЕСА_5 , що, на думку позивача, побудована з порушеннями ДБН та негативними наслідками існування такої прибудови у вигляді порушень функціональних властивостей зовнішньої, несучої стіни будинку, погіршення мікроклімату в квартирі позивача в силу підвищеної вологості, що не відповідає встановленим нормам, а також розвитку на стінах квартири пліснявих грибів та спричиненням позивачу матеріальних збитків, розмір яких встановлений висновком експерта.

Позивач вказує, що дані обставини мають системний та постійний характер, та, на його думку, їх усунення не можливе без усунення джерела виникнення таких наслідків - прибудови квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, позивач вважає, що виконавчий комітет Смілянської міської ради, приймаючи 24 листопада 2005 року рішення № 1127«Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов» допустив ряд порушень чинного на той час законодавства, а саме:

- дозвіл на реконструкцію квартири АДРЕСА_3 надано без згоди власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності;

- надано дозвіл на реконструкцію квартири та дозволено будівництво спірної прибудови на земельній ділянці, що перебуває у спільній сумісній власності мешканців будинку АДРЕСА_5 без їхньої згоди;

- надано дозвіл на реконструкцію квартири та дозволено будівництво спірної прибудови без розрахунку за несучою здатністю, стійкістю, тріщиностійкістю і деформативністю усіх несучих конструкцій і будинку в цілому;

- надано дозвіл на реконструкцію квартири та дозволено будівництво спірної прибудови без інженерних вишукувань, що повинні бути виконані відповідно до ДБН А. 2. 1-1 на нових земельних ділянках.

Таким чином, на думку позивача, оспорюване ним рішення Смілянської міської ради, явно суперечить нормам діючого на той час законодавства, прийняте з поверхневим дослідженням наслідків та технічних можливостей прибудови до вказаної квартири в силу чого, істотною мірою порушуються права мешканців даного будинку, існування прибудови призводить до руйнування несучої стіни будинку внаслідок її замокання, погіршуються умови проживання інших мешканців будинку, що негативно впливає на стан їхнього здоров`я та здоров`я неповнолітніх дітей.

Відтак просить визнати вказане рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради протиправним та скасувати його.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав вказаних у позовних заявах.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні та відзиві, надісланому на адресу суду 25 жовтня 2018 року проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що жодних порушень законодавства під час реконструкції належної їй квартири не допустила. Зазначила, що рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 24 листопада 2005 року за № 1127 їй надано дозвіл на виготовлення проекту реконструкції квартири АДРЕСА_3 .

На підставі зазначеного рішення архітектурно-планувальним бюро м. Сміла був виготовлений план на реконструкцію даної квартири. Відповідно прибудова, що є кухнею до квартири АДРЕСА_3 , побудована згідно плану. Дах прибудови квартири АДРЕСА_2 має скат, тому вода, сніг чи сміття на ньому не затримуються.

Відповідач ОСОБА_3 також вказує, що позивач на протязі останніх трьох років неодноразово проводив затоплення водою квартири АДРЕСА_6 , про що складалися відповідні акти представниками ОСББ «Мазура, 20» та з цього приводу ОСОБА_3 зверталась до Смілянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заподіяних збитків в результаті затоплення належної їй квартири.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 стверджує, що помокріння стін та відставання шпалер в квартирі належній позивачу відбувається в зв`язку із несправністю водопровідної системи та сантехнічних приладів в його квартирі, відтак вважає, що позивачем не доведено, що саме з її вини позивачу завдано збитки внаслідок замокання стін його квартири.

Крім того, на підставі звернення ОСОБА_1 14 березня 2018 року працівниками Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Черкаській області було проведено перевірку, в результаті якої порушень у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті добудови до квартири АДРЕСА_3 , не виявлено, прибудова відповідає технічному паспорту.

23 вересня 2019 позивач подав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що має місце причинно-наслідковий зв`язок між існуванням спірної прибудови та замоканням стін належної йому квартири, а відтак і завдання йому матеріальних збитків.

Згідно заключення протоколу № 03.3-2 дослідження повітря житлових і громадських приміщень ДУ «Черкаський обласний лабораторний центр», проведеною на замовлення ОСОБА_1 , відносна вологість в приміщеннях квартири ОСОБА_1 (кухні та житлової кімнати) не відповідає оптимальним параметрам (30-45%) для зимового періоду року, відповідно до методичних вказівок щодо здійснення державного санітарного нагляду за облаштуванням і утримуванням житлових будівель № 2295-81 та розрахунковій відносній вологості повітря в 40% для зими відповідно до ДСТУ Б EN ISO 7730:2011 «Ергономіка теплового середовища. Аналітичне визначення та інтерпретація показників PMі 110 і критеріїв локального теплового комфорту». Згідно даних протоколу, відносна вологість повітря житлової кімнати становить 71,2%, кухні - 65,3%.

Згідно результатів санітарно-мікробіологічного дослідження № 287-302, при проведенні змивів зі стін житлової кімнати та кухні квартири ОСОБА_1 виявлено плісеневі гриби та дріжджі.

Як на доказ, що підтверджує обставини замокання стін в його квартирі з вини відповідача позивач також посилається на висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 08-19 від 29 березня 2019 року.

Представник Смілянської міської ради Черкаської області у відзиві, надісланому на адресу суду, проти задоволення позовних вимог також заперечував, посилаючись на те, що позивачем в обґрунтування позову до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання протиправним та скасування п. 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов» не наведено доказів порушення, оспорювання, невизнання його прав, свобод та інтересів саме Смілянською міською радою, відтак просив у задоволенні позовних вимог до міської ради відмовити в зв`язку з їх необґрунтованістю та не відповідності чинному законодавству.

Крім того, зазначив, що оспорюване рішення Смілянської міської ради прийнято відповідно до ч.2 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (чинного на момент прийняття рішення), якою передбачено, що до відання виконавчих органів міських рад (за винятком міст районного значення) належить також видача забудовникам архітектурно-планувальних завдань та технічних умов на проектування, будівництво, реконструкцію будинків і споруд, благоустрій територій та надання дозволу на проведення цих робіт.

Оспорюваним рішенням надано дозвіл на виготовлення саме проекту реконструкції займаних квартир в житлових будинках для покращення побутових умов таким громадянам, зокрема ОСОБА_5 .

Зазначене рішення стосується тільки надання дозволу на виготовлення проекту реконструкції, а не на саму реконструкцію.

Згідно з п. 3 вказаного рішення останнє втрачає чинність, якщо протягом року замовником не надано проектну документацію для погодження в управління містобудування, архітектури та земельних ресурсів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснили, що внаслідок будівництва спірної прибудови, а саме накопичення на її даху снігу та дощової води спричинено замокання стіни та вікон належної позивачу квартири, руйнування стін та меблів пліснявою і грибком. Рішення Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов» з цих підстав підлягає скасуванню. Просили позовні вимоги задовольнити повністю із підстав, які наведені у позовних заявах та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позову не визнали. Пояснили, що при ухваленні спірного рішення Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов» жодних порушень не було допущено, в тому числі, при будівництві прибудови, стандарти державних будівельних норм порушено не було, замокання стіни в квартирі позивача, на думку відповідача виникло в результаті несправності водопровідних труб в квартирі позивача. За таких обставин просили в задоволенні позову відмовити повністю та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 судові витрати за надання правничої допомоги адвоката.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, разом з тим в заяві, поданій на адресу суду 01 серпня 2019 року повідомив, що на підставі ухвали суду від 03 липня 2019 року його в якості співвідповідача залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої позивачу у 2018 році внаслідок затоплення квартири. Разом з тим, ОСОБА_5 вказує, що на підставі договору дарування 1/3 частки квартири від 16 грудня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., він подарував ОСОБА_3 належну йому частку в квартирі АДРЕСА_3 . Таким чином, оскільки він не являється власником зазначеної квартири, він не може бути належним відповідачем по справі.

Представник Смілянської міської ради Черкаської області у судове засідання не з`явилась, у направленому на адресу суду відзиві заявила письмове клопотання про слухання справи у її відсутність.

Треті особи по справі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судові засідання жодного разу не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що вона раніше працювала в ЖЕКу, була старшою по будинку та є сусідкою сторін по справі, стіна кухні її квартири примикає до стіни кімнати квартири, що належить позивачу по справі. Свідок проживає в даному будинку з 1960-х років, ще за часів, коли у даному будинку був гуртожиток, при цьому з позивачем по справі знайома з моменту придбання ним квартири. В квартирі ОСОБА_1 буває досить часто, інколи допомагає йому доглядати дитину.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що сім`я ОСОБА_11 , одразу після того як вони отримали квартиру в даному будинку, приблизно у 2001 2002 роках, почали будівництво прибудови, при цьому несуча стіна в їх квартирі була повністю демонтована. Таким чином прибудова була споруджена до 2005 року, хоча, як переконана свідок ОСОБА_10 , дозволу на її будівництво надано ще не було.

Після завершення будівництва прибудови та встановленні на ній залізної покрівлі, що майже досягає вікон квартири позивача, у квартирі, що знаходиться поверхом вище та на даний час належить позивачу, почала замокати несуча стіна, в квартирі під вікном на стіні з`явилась пліснява. Таким чином, проблема із замоканням стіни в квартирі позивача існує більше 13 років і на момент придбання позивачем вказаної квартири проблема із грибком на стінах вже була.

Свідок також зауважила, що грибок на стінах та замокання стіни відбувається лише в період випадіння атмосферних опадів у вигляді снігу або дощу.

Замокання стіни в квартирі ОСОБА_1 призводить до появи плісняви на стіні, псування меблів, внаслідок чого позивач змушений час від часу вивозити свою дитину з квартири, оскільки наявна в ній цвіль впливає на стан її здоров`я, через що між сторонами по справі виникають суперечки.

Скарг від інших мешканців будинку щодо затоплення або замокання стін, внаслідок будівництва спірної прибудови не надходило.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 07 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1182, належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , розташована на другому поверсі дев`ятиповерхового будинку. Разом із позивачем у вказаній квартирі проживає його дружина та неповнолітні діти.

Поверхом нижче квартири позивача, розташована квартира АДРЕСА_2 належна на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Т.2 а.с. 99-100).

Рішенням № 1127 від 24 листопада 2005 року виконавчий комітет Смілянської міської ради Черкаської області надав дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення проекту реконструкції займаної квартири АДРЕСА_3 .

На підставі зазначеного рішення архітектурно-планувальним бюро м. Сміла був виготовлений план на реконструкцію даної квартири (Т.2 а.с. 31).

Відповідно до наданого будівельного паспорту, погодженого із заступником начальника управління містобудування, архітектури та земельних ресурсів міста на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року ОСОБА_5 надано дозвіл на виконання робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_3 для поліпшення житлових умов.

20 грудня 2012 року Смілянським відділком КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» в зв`язку із переобладнанням та переплануванням квартири виготовлено технічний паспорт на приватизовану квартиру АДРЕСА_3 , згідно з яким зазначена квартира загальною площею 67,5 кв. м. складається з трьох кімнат житловою площею 39,1 кв. м, кухні площею 16,2 кв. м, вбиральні площею 5,3 кв. м. та коридору площею 6,9 кв. м. (Т.2 а.с. 32-33).

Згідно відповіді КП «ЧООБТІ» № 9 від 01 лютого 2019 року власниками зазначеної квартири з тильної сторони будинку до квартири АДРЕСА_3 було добудовано кухню та визначено квартиру АДРЕСА_2 трикімнатною (Т.1 а.с. 12).

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 154015895 від 26 січня 2019 року власниками квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності виконавчого комітету Смілянської міської ради, ЯЯЯ 627603 від 05 березня 2006 року до 16 грудня 2016 року були ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 99-100).

16 грудня 2016 року ОСОБА_5 на підставі договору дарування подарував ОСОБА_3 належну йому 1/3 частину вказаної квартири (Т.2 а.с. 122-123).

Фотозображеннями наданими відповідачем ОСОБА_3 , підтверджується наявність скату на даху спірної прибудови до квартири АДРЕСА_3 , яка з лівої сторони примикає до прибудови ОСББ «Мазура,20» (Т.2 а.с. 40).

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір; наведене положення закону судами під час розгляду справи не враховано.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При дослідженні судом питання безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між реконструкцією квартири АДРЕСА_3 та замоканням стіни в квартирі, що знаходиться поверхом вище та належить позивачу встановлено наступне.

Відповідно до акта позапланової перевірки щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 94 від 20 березня 2018 року складеним головними інспекторами будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області Безкровною К.В. та ОСОБА_12 , об`єкт будівництва (добудова до квартири АДРЕСА_3 ) збудовано у 2005 році, право власності зареєстровано у 2006 році, фактичне розташування прибудови відповідає технічному паспорту. Із вказаного акта позапланової перевірки також вбачається, що підготовчі роботи по реконструкції вказаної квартири проводились з повідомленням органу ДАБК, на підставі декларації про початок виконання підготовчих робіт, будівельні роботи виконувались після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт та після отримання дозволу на виконання будівельних робіт (Т. 2 а.с. 35-39).

Як на основний доказ обґрунтованості своїх позовних вимог, позивач посилається на висновок експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження судового експерта Печиборщ В.З. № 08-19 від 29 березня 2019 року (а.с. 69-81).

На вирішення експерту були поставлені наступні питання:

1. Чи відповідає ДБН прибудова до квартири за адресою: АДРЕСА_7 ?

2. Чи наявні порушення ДБН при будівництві примикань покрівлі даної прибудови до стіни житлового будинку?

3. Чи можливе замокання стіни житлового будинку в області вікна квартири за адресою: АДРЕСА_8 внаслідок будівництва прибудови?

4. Чи потрібен ремонт в квартирі в зв`язку з замоканням стіни та вікна та яка вартість такого ремонту?

У відповідь на питання № 2 експертом було визначено те, що в примиканнях даху прибудови квартири АДРЕСА_2 до несучої стіни будинку зі сторони квартири ОСОБА_1 наявні порушення п. 3.57 ДБН В.6-14-97, зокрема у вигляді недотримання встановленої висоти згину оцинкованого покриття (примикання покрівлі до стіни). При візуальному обстеженні прибудови його висота становить 25-30 мм, водночас державними будівельними нормами визначено те, що висота такого покрівельного елементу не може бути меншою ніж 250 мм.

По питанню № 3 експертом було зазначено те, що стіни будинку АДРЕСА_5 побудовані з силікатної цегли. Даний будівельний матеріал має ряд естетичних та функціональних переваг перед іншими будівельними матеріалами такого типу, водночас має і суттєві недоліки, серед яких знижена водо і жаростійкість, що не дає можливості використання такого будівельного матеріалу при будівництві фундаментів, льохів, каналізаційних колодців, цокольних поверхів будинків та інших об`єктів з підвищеною вологістю. Кладку такого матеріалу слід розташовувати вище снігової лінії. Для нашого клімату це приблизно 50-70 см.

Експертом також було встановлено те, що дах спірної прибудови, в місці примикання до стіни, що межує з квартирою ОСОБА_1 не оснащений відповідним гідроізоляційним покриттям, він примикає безпосередньо до силікатної цегли, що суперечить вимогам до її використання. В силу неналежних гідроізоляційних властивостей силікатної цегли та відсутності належного примикаючого елементу даху спірної прибудови, існує проникнення вологи через зовнішню стіну у квартиру АДРЕСА_9 . Зволожена таким чином силікатна цегла втрачає свої теплоізоляційні властивості, що впливає АДРЕСА_9 .

При АДРЕСА_9 , експертом було встановлено те, що на стінах її житлової кімнати та кухні, в нижній частині стіни, до якої примикає прибудова, наявні сліди плісняви та зміни мікроклімату в квартирі.

У відповідь на питання № 3 експертом зроблено висновок про те, що замокання стіни житлового будинку в області вікон квартири АДРЕСА_1 внаслідок будівництва прибудови можливе.

Таким чином, позивач обґрунтував порушення своїх прав тим, що будівельні роботи з будівництва спірної прибудови, які виконувались відповідачами, проведені на підставі незаконного дозволу з істотним порушенням будівельних норм, відтак вважає, що зведення спірної прибудови є самочинним будівництвом, в результаті чого завдано шкоди його майну внаслідок замокання стіни будинку, та утворення плісняви на стіні в його квартирі.

В частині першій статті 376 ЦК України поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси позивача, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом.

Згідно чч.1 і 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Подані позивачем докази не доводять обставини створення відповідачами перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач довів обставину наявності плісняви та вологи у його квартирі, однак не довів наявність причинно-наслідкового зв`язку між такою шкодою і діями відповідачів із проведення реконструкції своєї квартири.

Доводи позивача, що замокання стіни в його квартирі відбувається з вини відповідачів, а саме тому, що будівництво прибудови виконано з порушенням державних будівельних норм, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та об`єктивно спростовуються вищезазначеним актом позапланової перевірки щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 94 від 20 березня 2018 року, відповідно до якого порушення будівельних норм при будівництві прибудови не встановлено.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердила той факт, щопроблема із замоканням стіни в квартирі позивача існує більше 13 років і на момент придбання ним вказаної квартири проблема із грибком на стінах вже була.

Окрім того, з матеріалів справи також вбачається, що з квартири належної позивачу було здійснено затоплення квартири відповідача, що підтверджується актами про залиття від 04 жовтня 2017 року від 18 жовтня 2019 року та від 21 жовтня 2019 року(Т.2 а.с. 129, 149,150).

Згідно з пунктом 1.4.1 Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17травня 2005року №76 (далі - Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідач ОСОБА_5 здійснив реконструкцію належної йому квартири, отримавши на це дозвіл виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року на виготовлення проекту реконструкції належної йому квартири для покращення побутових умов, при цьому підготовчі роботи по реконструкції вказаної квартири проводились з повідомленням органу ДАБК, на підставі декларації про початок виконання підготовчих робіт, будівельні роботи виконувались після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт та після отримання дозволу на виконання будівельних робіт, що відповідає вимогам закону.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Позивач не довів, що проникнення вологи до його квартири через зовнішню стіну обумовлено тим, що дах спірної прибудови, будучи не оснащеним гідроізоляційним покриттям, примикає безпосередньо до силікатної цегли зовнішньої стіни будинку і що саме вказана обставина є істотним порушенням будівельних норм, зокрема, що вона вливає на міцність чи безпечність житлового будинку.

Більше того, навіть у випадку доведення позивачем істотності такого порушення будівельних норм, відповідно до п. 24 вищезазначеної постанови Пленуму знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Очевидно, що влаштування гідроізоляційного покриття в місці примикання до стіни даху спірної прибудови, за умови доведеності істотності цього порушення, причинно-наслідкового зв`язку з пошкодженнями житлового будинку позивача, є таким, що можна усунути шляхом встановлення такого гідроізоляційного покриття, а не знесення усієї прибудови.

Позивач вимоги про перебудову належної відповідачам добудови не заявляв, тому з огляду на принцип диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, вимога про демонтаж прибудови в будь-якому разі не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вирішуючи вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року N9 4 окреслено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами наведених статей встановлена єдина підстава цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду - це правопорушення, до складу якого входять: шкода, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, причинний зв`язок між ними, вина особи, яка заподіяла шкоду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, суд приходить до висновку про недоведеність порушення немайнових прав позивача або завдання йому моральної шкоди.

Доводи позивача та його представника суд вважає непереконливими, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини справи не підтверджують сукупність необхідних складових для притягнення саме відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до цивільної відповідальності, а отже, не дають і достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Що стосується вимоги представника відповідачів про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат, які понесли відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на правничу допомогу суду надано:

- ордери серії ЧК № 101774 та № 101775 від 06 грудня 2019 року (Т. 2 а.с.135,136);

- договір про надання правничої допомоги б/н від 22 жовтня 2018 року укладений між відповідачем ОСОБА_3 та адвокатом Холодняком В.М. (Т. 2 а.с. 44);

- акт виконаних робіт від 22 жовтня 2018 року на суму 400 гривень (Т. 2 а.с. 45);

- розрахунок суми судових витрат, які відповідач ОСОБА_3 понесла під час судового розгляду (Т. 2 а.с. 46);

- квитанцію №18-18 від 25 жовтня 2018 року про оплату відповідачем ОСОБА_3 адвокату Холодняку В.М. 400 гривень за надання правничої допомоги (Т. 2 а.с. 47);

- договір про надання правничої допомоги б/н від 22 жовтня 2018 року укладений між відповідачем ОСОБА_3 та адвокатом Холодняком В.М.;

- акт виконаних робіт від 22 жовтня 2018 року на суму 500 гривень;

- розрахунок суми судових витрат, які відповідач ОСОБА_3 понесла під час судового розгляду на суму 5500 гривень;

- квитанцію №20-20 від 07 липня 2020 року про оплату відповідачем ОСОБА_3 адвокату Холодняку В.М. 5900 гривень за надання правничої допомоги;

- договір про надання правничої допомоги б/н від 06 грудня 2019 року укладений між відповідачем ОСОБА_5 та адвокатом Холодняком В.М.;

- розрахунок суми судових витрат, які відповідач ОСОБА_5 поніс під час судового розгляду на суму 5000 гривень;

- квитанцію №05-20 від 12 березня 2020 року про оплату відповідачем ОСОБА_5 адвокату Холодняку В.М. 5000 гривень за надання правничої допомоги.

Статтею 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, враховуючи критерії розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд вважає, що витрати за надання правничої допомоги понесені відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підлягають відшкодуванню в заявленому їх представником розмірі, а саме на користь ОСОБА_3 з позивача слід стягнути понесені нею судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5900 гривень, а на користь ОСОБА_5 5000 гривень. Саме така сума коштів, на думку суду, відповідає обсягу виконаних робіт адвокатом.

Щодо вимоги позивача про скасування п. 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов», судом встановлено наступне.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Позивачем в обґрунтування позову до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання протиправним та скасування п. 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов» не наведено доказів порушення, оспорювання, невизнання його прав, свобод та інтересів саме Смілянською міською радою.

Оспорюване рішення Смілянської міської ради прийнято відповідно до ч.2 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (чинного на момент прийняття рішення), якою передбачено, що до відання виконавчих органів міських рад (за винятком міст районного значення) належить також видача забудовникам архітектурно-планувальних завдань та технічних умов на проектування, будівництво, реконструкцію будинків і споруд, благоустрій територій та надання дозволу на проведення цих робіт.

Зазначене рішення стосується тільки надання дозволу на виготовлення проекту реконструкції, а не на саму реконструкцію.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про планування і забудову територій» № 1699-111 від 20.04.2000 року (який діяв на час проведення реконструкції) порядок розроблення, погодження і затвердження проектної документації на будівництво об`єктів містобудування встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань архітектури та містобудування.

Наведене посилання на рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращання побутових умов» при обґрунтуванні порушення будівельних норм і правил, зокрема, щодо недодержанням архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, є необґрунтованим, оскільки вказане рішення не регулює правовідносини щодо отримання таких містобудівних умов та проведення реконструкції нерухомого майна.

Відтак, позивач не довів, що дозвіл на реконструкцію квартири відповідачів не відповідає вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який його видав; що реконструкція квартири відповідачів є самочинним будівництвом; що є причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та шкодою завданою майну позивача, а тому суд приходить до висновку, що відповідач Смілянська міська рада Черкаської області не порушила права та охоронювані законом інтереси позивача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання протиправним та скасування п. 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов» також є недоведеними, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Крім того заява представника відповідачів ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача також не підлягає до задоволення, оскільки суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, заявлених позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 21, 22, 23, 321, 376, 386, 391, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 12, 13, 15, 48, 76-82, 89, 133, 137, 141, 229, 259, 263-265, 268,273 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6, постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», Правилами утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17травня 2005року №76, ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , 3-тя особа ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та у задоволенні позову ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області, 3-тя особа: ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування п. 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартири для покращення побутових умов» - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН- НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , на користь ОСОБА_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_7 , судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5900 (п`ять тисяч дев`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН- НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , на користь ОСОБА_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 ЦПК України щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст рішення суду виготовлено 14 липня 2020 року.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН- НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

Відповідач 1: ОСОБА_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідач 2: ОСОБА_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідач 3: Смілянська міська рада Черкаської області, юридична адреса: вул. Незалежності, 37, м. Сміла Черкаської області.

Третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Головуючий О.П.Опалинська