Справа № 161/1770/20
Провадження № 2/161/1513/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

03.02.2020 року позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що з 31.07.2005 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2012 року було розірвано. За час шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2012 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки, є недостатнім для належного матеріального забезпечення дитини, оскільки ОСОБА_3 є інвалідом дитинства з діагнозом: ДЦП, подвійна геміплегія. Затримка психічного і домовленого розвитку. Епісиндром. Інвалід дитинства». В свою чергу, відповідач участі у вихованні та лікуванні доньки не приймає, її станом здоров`я не цікавиться та у догляді не допомагає. ОСОБА_2 офіційно працює в ТзОВ «Торговий дім «Лідер смаку», де його середньомісячний заробіток складає 8000 грн., а також займається підприємницькою діяльністю, від чого отримує близько 10000 грн. на місяць. На скільки їй відомо, у відповідача інших дітей та утриманців немає. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким розмір аліментів призначених судовим рішенням від 06.12.2012 року збільшити та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що середньомісячний дохід ОСОБА_2 складає понад 15000 грн. на місяць, однак на момент постановлення судового рішення відомості щодо працевлаштування останнього у неї відсутні. Крім того, як їй стало відомо, відповідач має ще одну дитину, окрім їхньої спільної доньки.

До початку судового засідання від представника відповідача надійшла заява, відповідно до якої він просить розгляд справи проводити у його відсутності та за відсутності відповідача, позовні вимоги визнає частково та не заперечує щодо збільшення розміру аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У даній заяві також зазначив, що ОСОБА_2 перебуває у центрі зайнятості як безробітний та станом на день розгляду справи, відповідач одружився із ОСОБА_5 , яка перебуває у декретній відпустці після народження спільної дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 49).

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2005 року, який було розірвано заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2012 року. Рішення набрало законної сили (а.с. 8).

За час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Неповнолітня донька сторін проживає разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 . Зазначена обставина стороною відповідача не оспорюється.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійних доходів не має.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2012 року, з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 09.11.2012 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10). Дане рішення суду набрало законної сили і є чинним.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання дитини є недостатнім для належного матеріального забезпечення доньки.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває.

З довідки Мукачівського МРЦЗ Державного центру зайнятості № 1094 від 11.06.2020 року слідує, що відповідач ОСОБА_2 на момент її видачі та з 09.04.2020 року перебуває на обліку в Мукачівському МРЦЗ (а.с. 50).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідача народилася дитина від іншого шлюбу - донька ОСОБА_6 (а.с. 52).

У своєму позові позивач зазначила, що донька ОСОБА_3 є інвалідом дитинства з діагнозом: ДЦП, подвійна геміплегія. Затримка психічного і домовленого розвитку. Епісиндром. Інвалід дитинства» та на підтвердження зазначеного надала Висновок ЛКК КЗ «Луцька міська дитяча поліклініка» № 151 від 19.04.2017 року (а.с. 11).

Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої доньки. Дитина має потреби в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити доньку в повній мірі.

Одночасно з цим жодних доказів на підтвердження того, що у зв`язку з наявним захворюванням потреби доньки є значно вищими, ніж звичайні потреби дитини відповідного віку, позивачкою суду не надано.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2012 року, є недостатньою для належного забезпечення її потреб, а тому заявлені вимоги позивачки ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення та вважає за необхідне їх розмір збільшити до 1500 грн. на місяць.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим.

Суд вважає, що позивачкою не доведено ту обставину, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

Суд також не приймає до уваги надані позивачкою чеки на придбання різного роду товарів, оскільки вони не містять жодних відомостей ким такі товари придбавалися та для яких потреб.

В свою чергу, відповідачем не доведено ту обставину, що аліменти він має можливість сплачувати лише у мінімальному розмірі, визначеному законом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст. 180-183, 192 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Розмір аліментів збільшити - стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в Луцьк Волинської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 (тисяча п`ятьсот) грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити за необгрутованністю.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 07 липня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська