Справа №463/5420/20
Провадження №2-н/463/653/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

08 липня 2020 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І., розглянувши заяву Львівського комунального підприємства «Господар» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, -

встановив:

Заявник ЛКП «Господар» звернулось до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2017р. по 31.05.2020р. в розмірі 6937,08 грн.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку, що в частині вимог слід відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 ? 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Аналогічні положення щодо строку оплати житлово-комунальних послуг закріплювались у ст. 32 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004р. та у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017р., в період чинності яких виникла спірна заборгованість.

Таким чином, оскільки плата за житлово-комунальні послуги здійснюється щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання боржником кожного із цих зобов`язань.

Згідно матеріалів справи, з заявою про видачу судового наказу заявник звернувся у червні 2020р. Відповідно, право на стягнення заборгованості обмежується трьохрічним строком позовної давності, тобто з травня 2017р., оскільки обов`язок щодо сплати заборгованості за травень 2017р. виник у червні 2017 року.

Як вбачається з представленого стягувачем розрахунку, заборгованість в розмірі 6937,08 грн. виникла не з 01.06.2017р., а раніше, оскільки станом на 01.06.2017р. розмір заборгованості вже становив 2018,03 грн., що поза межами строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Разом з тим, подані матеріали не свідчать про переривання строку позовної давності, зокрема, щодо вчинення боржник дій, які свідчать про визнання ним заборгованості за попередні періоди, оскільки як вбачається з того ж розрахунку, боржник здійснювала плату за фактично надані послуги в поточному місяці, а не сплату заборгованості за попередні періоди. Як наслідок, вимога про стягнення заборгованості до травня 2017р. пред`явлена поза межами строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, в частині вимог про стягнення заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території до травня 2017р. належить відмовити у видачі судового наказу. В іншій частині, судовий наказ належить видати.

Зокрема, інформації про нарахування плати за надані послуги за травень 2017р. розрахунок не містить, а тому, немає підстав для стягнення заборгованості за цей період. За період з червня 2017р. по травень 2020р. загальний розмір нарахувань становив 7144,44 грн. У цей період стягувач провів корекцію боргу в сторону зменшення в загальному розмірі 188,91 грн. Крім того, згідно розрахунку, у цей період боржник оплатила фактично отримані послуги на суму 2036,44 грн. Відповідно, обмежуючись трьохрічним строком позовної давності судовий наказ належить видати відносно суми 4919,09 грн. (7144,44 188,91 2036,44 = 4919,09)

Керуючись ст. ст. 161, 165 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити Львівському комунальному підприємству «Господар» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період до травня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Леньо С. І.