Провадження № 2/761/2147/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Пірак М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 24.12.2013 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений договір № 006-20507-241213 банківського вкладу (депозиту) «Зростючий+» у доларах США. За умовами договору позивачем було внесено грошові кошти на вкладний рахунок № НОМЕР_1 в сумі 29 669,00 доларів США. ПАТ «Дельта Банк» у відповідності до постанови Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 р. було віднесено до категорії неплатоспроможних та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження у банку тимчасової адміністрації. Враховуючи положення ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачу було відшкодовано грошові кошти за його вкладом у розмірі 200 000,00 грн. 02.10.2015 р. НБУ було відкликано банківську ліцензію ПАТ «Дельта Банк», а Фондом призначено Уповноважену особу на ліквідацію фінансової установи - Кадирова Владислава Володимировича. З метою реалізації права заявлення кредиторських вимог, позивач звернувся до Уповноваженої особи з відповідною заявою. У відповідь на письмове звернення було повідомлено, що кредитори мали право заявляти свої вимоги з 08.10.2015 р. до 09.11.2015 р., оскільки за змістом ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» закріплено положення про те, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після встановленого строку подання заяв, і будь - які вимоги, які надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними. Разом з тим, позивач не мав об`єктивної можливості вчасно заявити кредиторські вимоги, внаслідок виконання трудових обов`язків вахтовим методом. Зокрема, позивач з 01.09.2015 р. по 26.11.2015 р. був прийнятий на роботу на посаду інженера з нагляду за будівництвом з вахтовим методом організації роботи в порядку перевезення і працював в межах ділянки у Первомайському районі Харківської області, що складає собою відмежування від цивілізації в межах 20 км., за відсутності будь - якої інфраструктури, не маючи можливості покинути окреслену ділянку. Представник позивача зазначає, що Верховним Судом було визначено, що строк для звернення з заявою про включення вимог кредиторів може бути поновлений (постанова по справі № 757/3566/17-ц від 08.05.2019 р.), а тому просить суд визнати поважними причини пропуску строку пред`явлення ОСОБА_1 кредиторських вимог до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на суму невиплачених грошових коштів за вкладом по договору № 006-20507-241213 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий +» у доларах США від 24.12.2013 р.; зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на суму не виплачених коштів за вкладом у розмірі 651 869,81 грн.

Від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на позов. Представником відповідача зазначено, що правовідносини сторін мають бути вирішені відповідно до спеціального Закону, яким є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Даним нормативно-правовим актом не передбачено можливості поновити вкладнику строк для пред`явлення кредиторських вимог під час здійснення процедури ліквідації банку. Такі строки є присічними і поновленню не підлягають - такої позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду по справі № 910/15373/17 та по справі № 910 17073/17. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту є неефективним з точки зору положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи на приписи ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Разом з тим, Фондом не допускалась протиправна поведінка відносно позивача, не порушувались його інтереси. Вимога щодо зобов`язання Фонду затвердити зміни до реєстру є передчасною.

Представник АТ «Дельта Банк» у відзиві на позов вказав наступне. Порядок відшкодування Фондом за вкладами встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та відповідним Положенням. Так, інформацію про відкликання банківської ліцензії було розміщено у встановленому порядку в газеті «Голос України» № 187 (6191) від 08.10.2015 р. Кредиторські вимоги приймались з 08.10.2015 р. по 09.11.2015 р. Позивач жодним чином навіть не намагався в будь - який спосіб заявити свої вимоги до ПАТ «Дельта Банк».

Представник Севрюкова О.В. просив розглянути справу за відсутністю позивача та його представників та задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки, їх поважність не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу.

Дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується учасниками процесу, що 24.12.2013 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір № 006-20507-241213 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий+» у доларах США за умовами якого позивачем було внесено грошові кошти на вкладний рахунок № НОМЕР_1 в сумі 29 669,00 доларів США на строк по 07.01.2013 р.

Також не заперечується сторонами та обставина, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Правовідносини стосовно виведення неплатоспроможного банку з ринку регулюються спеціальним законодавством - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та відповідними нормативно-правовими актами Фонду гарантування та НБУ.

Відповідно до положень частини першої ст. 34 Закону Фонд гарантування розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частина четверта ст. 44 Закону встановлює, що Фонд гарантування призначає уповноважену особу та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 р. № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб , порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, положення якого застосовуються та є обов`язковим для всіх вкладників, котрі уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або котрі є власниками іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ст. 34, 35, 38, 47 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд, усі або частина повноважень Фонд визначених цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Інформація про початок процедури ліквідації Банку, і це також не оспорювалось сторонами, була розміщена в газеті «Голос України» № 187 (6191) 08 жовтня 2015 року.

Також не заперечувалось сторонами та обставина, що позивач 01.07.2015 р. отримав виплату гарантованої суми вкладу у розмірі 200 000,00 грн.

Як зазначає представник позивача залишок суми вкладу, яка перевищує гарантовану суму відшкодування становить 651 869 грн. 81 коп.

Розмір суми, що перевищує гарантовану суму відшкодування не оспорювалась відповідачами.

Так, як свідчать матеріали справи, 08.02.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зверненням про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму невиплачених грошових коштів за вкладом по договору банківського вкладу № НОМЕР_2 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий +» у доларах США від 24.12.2013 р.

У відповідь позивача було повідомлено, що кредитори мали можливість заявляти свої вимоги з 08.10.2015 р. по 09.11.2015 р. , а оскільки, за змістом ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» закріплено положення про те, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після встановленого строку подання заяв, тому, будь - які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними.

Представник позивача зазначає, що причина пропуску встановленого Законом строку, є поважною і пов`язана з виконанням трудових обов`язків.

В свою чергу представники відповідачів вказують, що строки, встановлені положеннями ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть бути поновлені.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч.ч. 1, 3, 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Так, беручи до уваги дату опублікування оголошення про ліквідацію банку, заяви про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд приймав до 09.11.2015 р.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.05.2019 р. у справі № 757/3566/17-ц не погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо преклюзивності тридцятиденного строку на прийняття вимог кредиторів та зазначив, що у статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про це прямо не зазначено. Таке обмеження строку звернення направлене не на позбавлення права кредиторів банку, якими є у значній кількості фізичні особи, а на дисциплінування кредиторів у виконанні своїх обов`язків щодо прояву волевиявлення на отримання від банку, що ліквідується, виконання грошового зобов`язання.

Також колегією суддів зроблено наголос на правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 553/1642/15-ц (провадження № 14-207цс18)- обмеження надзвичайно коротким строком кредиторів у зверненні з вимогами про включення до реєстру акцептованих кредиторів з урахуванням процедури доведення до відома кредиторів про зміну правового статусу банку без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій кредитора банку, не є необхідним у правовій державі. Таке обмеження буде непропорційним і неправомірним обмеженням прав кредиторів та неправомірним втручанням у право на мирне володіння своїм майном, у здійснення майнових прав.

Вирішуючи спір по суті, суд має зазначити, що не може покласти в основу рішення доводи представника Фонду гарантування вкладів, що встановлений імперативними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" строк пред`явлення кредиторських вимог до банку, що ліквідується, є присічним та не підлягає продовженню чи поновленню, а вимоги, заявлені після спливу такого строку, вважаються погашеними в будь-якому випадку, незалежно від існування поважності причин такого пропуску (позиція Касаційного господарського суду у складі Верхового Суду по справах № 910/15373/17 та № 910/17073/17).

Так, вже під час розгляду 22 травня 2019 року справи № 910/10344/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що встановлений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-денний строк на прийняття вимог кредиторів банку є граничним (присічним) та поновленню не підлягає, не узгоджуються з правовою позицію, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №456/450/16-ц.

Крім того, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.012019 р. у справі № 755/10947/17 вказала, що суди суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (ВС/ВП № 755/10947/17 від 30.01.2019).

Разом з тим, зважаючи на те, що поновлення строку встановленого ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язується з поважністю причин його пропуску, такі обставини мають бути доведені у встановленому порядку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, як це визначено ст. 77 ЦПК України.

Достатніми є докази, за положеннями ст. 80 ЦПК України, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Представник позивача зазначає, що з огляду на реалізацію трудових обов`язків вахтовим методом в межах ділянки Юзівська у Первомайському районі Харківської області, що складає собою відмежування від цивілізації та за відсутності будь - якої інфраструктури та не маючи можливості покинути окреслену ділянку ОСОБА_1 не мав можливості вчасно подати заяву до Фонду.

На підтвердження викладених обставин до матеріалів справи долучено копію трудової книжки позивача, копію наказу № 048-ОС від 25.08.2015 р. ТОВ «Шелл Юкрейн Експлойшн енд Продакшн І» про прийняття ОСОБА_1 на роботу на посаду інженера з нагляду за будівництвом з 01 вересня 2015 р. з вахтовим методом організації робот в межах ділянки Юзівська, копію наказу ТОВ «Шелл Юкрейн Експлойшн енд Продакшн І» № 070-ОС від 20.11.2015 р. про переведення позивача з роботи вахтовим методом на п`яти денний робочий тиждень з двома вихідними днями, копія довідки ТОВ «Шелл Юкрейн Експлойшн енд Продакшн І» від 24.03.2016 р. за № 0093/16, про те, що позивач виконував обов`язкі інженера з нагляду за будівництвом вахтовим методом з 01 вересня 2015 року до 26 листопада 2015 р. на майданчику за адресою: Харківська обл., Первомайський р-н, 1 км. від с. Веселе.

Так, з огляду на наявні докази, суд вважає за можливе зробити висновок, що причина пропуску строку пред`явлення ОСОБА_1 кредиторських вимог до ПАТ «Дельта Банк» є поважною.

За приписами ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», будь - які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку.

Пунктом 4.31 гл. 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 р. № 3, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 14.09.2012 р. за № 158/21893 визначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

В свою чергу п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 49 Закону України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб» реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно ж до п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Враховуючи ту обставину, що питання включення до реєстру акцептованих кредиторів банку віднесено до повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», що не заперечується учасниками процесу, суд вважає за можливе з урахуванням змісту позову та у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» задовольнити вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

При цьому суд не може покласти в основу рішення і відмовити у задоволенні вимоги позивача в частині зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру вимог кредиторів, доводи представника відповідача, що дані повноваження делеговані Уповноваженій особі, оскільки зазначене не підтверджується наявними в справ доказами.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,133-141,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку пред`явлення ОСОБА_1 кредиторських вимог до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на суму невиплачених грошових коштів за вкладом по договору № 006-20507-241213 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий +» у доларах США від 24.12.2013 р.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осібна здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та включити вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на суму не виплачених коштів за вкладом в розмірі 651 869 грн. 81 коп.

Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з включеними до нього вимогами ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 )на суму не виплачених коштів за вкладом в розмірі 651 869 грн. 81 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.06.2020 року.

Суддя