ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3191/20 Справа № 207/1403/19 Суддя у 1-й інстанції - Нельга Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюАкціонерного товариства "Сбербанк"

на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року про відкриття провадження

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сбербанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісєєнко Денис Олександрович, ОСОБА_2 про визнання пункту іпотечного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сбербанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., ОСОБА_2 про визнання пункту іпотечного договору недійсним, відкрито провадження.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суду першої інстанції виходив із того, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, справа підсудна Заводському районному суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі, та залишення позовної заяви без руху, немає.

В апеляційній скарзі, АТ "Сбербанк" посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких суддя дійшла висновку про те, що пред`явлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються саме договору іпотеки, а тому позивач є іпотекодавцем, а не споживачем, отже правові підстави для відкриття провадження у справі були відсутні.

Позивач правом передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу про відкриття провадження скасувати.

Судом встановлено, що 05 березня 2014 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є АТ «Сбербанк» та ОСОБА_1 , укладено іпотечний договір (а.с.9-13).

Предметом іпотечного договору є продовольчий магазин та кафетерій (вбудоване приміщення №01), яке належить ОСОБА_1 , як іпотекодавцю на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 192,6 кв.м (ст.3.1 іпотечного договору).

За загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Тлумачення ч. 1 ст. 30 ЦПК свідчить, що правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів: пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (виникненням, зміною, припиненням); про недійсність договорів щодо такого майна та застосування наслідків недійсності договору; з приводу невиконання умов договору, предметом якого є нерухоме майно; про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (якщо в складі спадщини є нерухоме майно).

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці і невід`ємно пов`язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом;

За змістом позовних вимог вбачається, що підставою позову є відповідне застереження в іпотечному договорі, яке не передбачає перехід права власності на предмет іпотеки - об`єкт нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 192,6 кв.м., та є лише передумовою для укладення сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, в даному випадку, спір виник з приводу договору іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - продовольчий магазин та кафетерій, що знаходиться в Баглійському районі м.Дніпродзержинську Дніпроретровської області.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року не може вважатися законною та обґрунтованою, є такою, що винесена передчасно, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк" - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року - скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида