Справа № 502/1595/19
УХВАЛА

23 червня 2020 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Манжос Н. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до держави Російська Федерація, у якому просили стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 717 200, 00 гривень, що є еквівалентом 60000,00 євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання цього позову та стягнути на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 717 200, 00 гривень, що є еквівалентом 60000,00 євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання цього позову, мотивуючи позов тим, що під час збройної агресії Російської Федерації на сході України, в зоні АТО, під час проходження військової служби загинув їх син ОСОБА_3 .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що під час виконання бойового завдання 11.07.2014 року в районі села Зеленопілля Свердловського району Луганської області близько 04 години 30 хвилин зазначеного дня збройні формування Російської Федерації із застосуванням системи залпового вогню «Град» здійснили артилерійський обстріл польового табору українських військових, в якому перебував син позивачів ОСОБА_3 , який виконуючи бойове завдання з підтримки вогнем та евакуації військовослужбовців Збройних Сил України отримав смертельне поранення. Позивачами вказано, що незаконними діями з боку Російської Федерації було порушено невід`ємне право на життя, гарантоване статтею 2 Європейської Конвенції, право позивача на повагу до сімейного життя, встановлене статтею 8 Європейської Конвенції, що свідчить на думку позивача про множинність порушень Російською Федерацією її законних прав, а отже, згідно із «Правилами суду компенсація шкоди» ЄСПЛ, такі множинні порушення Європейської Конвенції з боку Російської Федерації є підставою для відшкодування Російською Федерацією моральної шкоди, завданої позивачам, у зв`язку з чим вони звернулись до суду з даним позовом.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 12.09.2019 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України - відмовлено.

01.10.2019 року за вх. № 8488/19 від представника позивачів надійшла апеляційна скарга на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 12.09.2019 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2020 року апеляційну скаргу адвоката Ганчука Павла Ярославовича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 12.09.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.06.2020 року, справу передано на розгляд судді Манжос Н. В.

Ознайомившись з матеріалами даної справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід з наступних підстав.

У зв`язку з тим, що суддя Кілійського районного суду Одеської області Манжос Н. В., висловила свою позицію, яка зазначена в ухвалі Кілійського районного суду Одеської області від 12.09.2019 року про відмову у відкритті провадження, так як заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України було відмовлено у відкритті провадження, але апеляційна інстанція не погодилася з даною ухвалою, і в такому випадку може викликати сумнів щодо об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної цивільної справи, тому - заявляю собі самовідвід.

З метою запобігання в подальшому будь-якої недовіри з боку осіб, що приймають участь у справі та забезпечення справедливого, своєчасного, об`єктивного та неупередженого розгляду цієї справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді, суддя вважає за необхідне заявити собі самовідвід.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених уст. 36 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Під час розгляду справи суд має бути безстороннім і незалежним, не повинен виявляти будь-яку упередженість та особливі переконання, чітко дотримуватися вимог закону. Але, у зв`язку із вказаними обставинами, сторони по справі можуть поставити під сумнів законність дій судді і неупередженість суду.

Під час прийняття рішення про самовідвід по вищевказаній цивільній справі, суд також приймає до уваги положення ст. 3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

У ст. 15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, для усунення виникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, з метою повного та всебічного розгляду справи, з метою дотримання учасниками процесу своїх процесуальних прав, виходячи з морально-етичних міркувань, а також обставин, зазначених у ст. 36 ЦПК України, що виключають участь судді в судовому розгляді цивільної справи, з метою забезпечення довіри до суду, вважаю за необхідне заявити собі відвід від участі як головуючого по цивільній справі № 502/1595/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Керуючись ст. ст.14, 36, 39, 40, 258-260, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Прийняти самовідвід судді Кілійського районного суду Одеської області Манжос Н. В., у розгляді справи № 502/1595/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Передати цивільну справу № 502/1595/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України на розгляд іншому судді Кілійського районного суду Одеської області, визначеному в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті.

Суддя Кілійського районного суду Н. В. Манжос