РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/1370/20

провадження у справі № 2/0285/575/20

07 липня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……………….......Васильчук Л.Й.

секретаря……………………………...Бенрот Ю.А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами загального позовного провадження

за позовом керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Новоград-Волинської міської ради

до ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог - комунальне некомерційне підприємство "Новоград-Волинське міськрайонне територіальне медичне об"єднання"

про відшкодування шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь Новоград-Волинської міської ради Житомирської області кошти, які витрачені на лікування потерпілої ОСОБА_2 в сумі 6134,40 грн. та судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2019 року № 285/2760/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до описової частини вироку відповідач в порушення вимог Правил дорожнього руху, керував технічно несправним мотоциклом. Рухаючись вказаним транспортним засобом ОСОБА_1 здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Пішоходу ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів правих великогомілкової та малогомілкової кісток, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Новоград-Волинське міськрайонне ТМО» в період з 23.04.2017 по 05.05.2017. Вартість 1 ліжко-дня становила 511,20 грн., таким чином на лікування ОСОБА_2 лікувальним закладом затрачено 6134,40 грн. Оскільки саме злочинними діями ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження, внаслідок якого особа лікувалася в травматологічному відділенні КНП «Новоград-Волинське міськрайонне ТМО» та враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілої, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення.

Сторони в судове засідання не прибули.

Представник позивача в письмовій заяві підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

За змістом ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у підготовчому провадженні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2019 року № 285/2760/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3-х років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України, звільнено засудженого від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до довідки від 03.02.2020 № 235 КНП «Новоград-Волинського міськрайонного ТМО» вартість лікування відповідно до ліжко-днів хворої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходилася на лікуванні у стаціонарі з 23.04.2017 по 05.05.2017 становить 6134,40 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 03 грудня 1997 року № 12, зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (далі - Порядок № 545). Як передбачено Порядком № 545, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить заклад.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як передбачено ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 141-142, 200, 206, 211, 229, 247, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 11, 1206 України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Новоград-Волинської міської ради Житомирської області кошти, які витрачені на лікування потерпілої ОСОБА_2 , комунальним некомерційним підприємством «Новоград-Волинське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» в сумі 6134 (шість тисяч сто тридцять чотири) гривень 40 коп. та зарахувати їх на рахунок за такими банківськими реквізитами: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0006795, код 37808366, МФО 899998, ККД 24060300, інші надходження.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 2102,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07 липня 2020 року.

Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцевих положень» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя Л. Й. Васильчук