Справа № 740/287/20
Провадження № 2/740/545/20
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря судових засідань Дьоміної Н.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на батьків,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнила, та просить стягнути зі своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь матері ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, посилаючись на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 є непрацездатною за віком та інвалідом 3 групи, перебуває у скрутному матеріальному становищі, а пенсії, яку отримує у розмірі 2000 грн., їй не вистачає.

Зазначає, що дочка є єдиною дитиною у неї з чоловіком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті вона відмовилася від спадщини на користь дочки, яка успадкувала 1/2 частку квартири, в якій проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вони є співвласниками вказаної квартири: відповідачці належить 2/3 частки, а їй - 1/3 частка, але витрати по сплаті всіх комунальних послуг несе тільки вона.

З 2005 року вони проживають окремо, оскільки дочка вийшла заміж та переїхала до чоловіка.

Вказує, що вона є інвалідом третьої групи, потребує в обов`язковому порядку два рази на рік стаціонарного лікування, постійно приймає ліки, на які витрачає кошти. За останні три роки перенесла три оперативні втручання, які теж потребували значних затрат.

Близько трьох років вони з дочкою не спілкуються, дочка не приїжджає до неї та уникає спілкування навіть по телефону, не дає бачитися з онуком.

Пенсія є єдиним джерелом її існування, витрати на харчування, житло і ліки перевищують цю суму, тому вона змушена на всьому заощаджувати.

Вона зверталася до дочки з проханням допомагати їй, але на її прохання вона не відреагувала, тому в неї немає іншого засобу захисту, окрім звернення до суду з цим позовом.

ЇЇ повнолітня дочка є працездатною, має задовільний стан здоров`я.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка та її представник адвокат Величко А.А. в судове засідання не з`явилися, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою, не подала відзив на позовну заяву, про причини неявки суд не повідомила, що відповідно до ст.280, 281 ЦПК України є умовою для ухвалення заочного рішення, враховуючи, що позивачка проти цього не заперечує.

Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 , що підтверджується записом в паспорті.

Позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Ніжинське об`єднане управління ПФУ та отримує пенсію за віком в розмірі 2000 грн, щомісячно (а.с.25).

Крім того, позивачка ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕ НОМЕР_1 (а.с.24).

Таким чином, ту обставину, що позиває є непрацездатною, суд вважає доведеною належними та допустимими доказами у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 у 2016 році зверталася до лікарів, а саме: згідно виписки-епікриз з медичної карти №15932 вбачається, що ОСОБА_1 знаходилася на обстеженні та лікуванні в обласній лікарні з 19.10.2015 по 03.11.2015 з приводу визначених у неї захворювань, 20.01.2016 її прооперовано, в період з 29.05.2016 по 06.06.2016 вона перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Ніжинської центральної міської лікарні ім.М.Галицького, діагностовано: грижа білої лінії живота ( а.с.14-16).

Згідно копій товарних чеків позивачка купувала медичні препарати для свого лікування, що свідчить про те, що вона потребує сторонньої матеріальної допомоги, у зв`язку з наявними у неї захворюваннями. (а.с.18-19).

Наданими позивачкою копіями квитанцій підтверджується сплата нею витрат за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення № 03-16637 від 27.12.2019 позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ніжинської міської ради з 01.12.2013 по теперішній час як отримувач житлової субсидії (а.с.11).

Таким чином, суд вважає доведеними ті обставини, що позивачка є непрацездатною, отримує пенсію, має частку у нерухомості (квартирі), несе витрати на своє утримання, витрати на придбання ліків та утримання житла.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно ч.1, 3 ст.172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Відповідно до пункту 21постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц зазначено, що для висновку чи потребують батьки матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Таким чином, при вирішенні питання про стягнення з повнолітніх дітей аліментів на непрацездатних батьків слід враховувати, що відповідно до положень ст.202 СК України право батьків на утримання, якому кореспондує відповідний обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дітей.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків.

До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Матеріали справи свідчать, що позивачка є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та є особою пенсійного віку у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отримує пенсію за віком, яка є єдиним її джерелом доходу та якої недостатньо для забезпечення її життєвих потреб, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів з відповідачки.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про

ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Згідно з ч.2 ст.205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Передбачені ст.204 СК України підстави для звільнення відповідачки від сплати аліментів на користь позивачки відсутні.

Відповідачка не надали суду належних та допустимих доказів того, що її матір не потребує матеріальної допомоги та те, що вона ухилялася від виконання батьківських обов`язків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачка зобов`язана надавати матеріальну допомогу матері.

З урахуванням матеріального становища та стану здоров`я позивачки ОСОБА_1 , яка має ряд захворювань, в зв`язку з чим потребує додаткових витрат на придбання ліків та безпосереднє лікування, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідачки на користь позивачки аліментів на у твердій грошовій сумі у сумі 1000 грн щомісячно довічно.

При розгляді справи суд врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 вересня 2019 року в справі № 212/1055/18-ц, від 10 січня 2019 року в справі № 369/7004/17, які є обов`язковими для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, з відповідачки необхідно стягнутисудовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.202, 204, 205 Сімейного кодексу України, ст.141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ніжина Чернігівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на неї в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн щомісячно, починаючи з 20.01.2020.

Стягнути з ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова