Справа №442/2676/20
Провадження №2/442/837/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.,

з участю секретаря - Антоненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування будинком,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

У обґрунтування позову посилається на те, що зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_1 та є власником даного будинку. Окрім нього у будинку зареєстровані відповідачі: дочка - ОСОБА_2 , 1981 року народження, та внук - ОСОБА_3 , 2002 року народження. Однак, вони там не проживають більше десяти років, не беруть участі в оплаті комунальних послуг. Відповідачі добровільно залишили житло, їхніх речей там немає. Реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає йому вільно розпоряджатись житлом, а тому вирішив звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою від 13.05.2020 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, просить такі задоволити. Не заперечив щодо винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися і не повідомили суду про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлялися про місце, день та час розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Раневицької сільської ради 31.08.2010 року, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Згідно актів обстеження місця проживання №199 від 03.07.2019 року, №320 від 17.10.2019 року та №8 від 14.02.2020 року, складених комісією Раневицької сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 , 1981 року народження, та ОСОБА_3 , 2002 року народження, зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 , але фактично не проживають в ньому, їхніх речей в будинку не виявлено.

Згідно письмових заяв сусідів: ОСОБА_4 , проживаючої в АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , проживаючої в АДРЕСА_3 ; ОСОБА_6 , проживаючого в АДРЕСА_3 , стверджується, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 не проживають в АДРЕСА_1 .

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Права на жилу площу в житловому приміщенні за тимчасово відсутніми наймачами та членами їх сімей охороняються законом. Приписами ч. 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, в силу ст. 72 ЖК України вирішується виключно в судовому порядку.

За змістом ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

З роз`яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідачі фактично добровільно залишили спірне житло і в ньому не проживають понад встановлені законом терміни - понад шість місяців, не сплачують комунальних послуг, їх особисте майно в будинку відсутнє, вони не беруть участі в утриманні житла, суд приходить висновку про те, що такі дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування квартирою між позивачем та відповідачами не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що останні самостійно залишили жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагалися у нього вселитись, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування спірним будинком.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 274, 280- 282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 840,80 гривень сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тексті рішення складено 16.06.2020.

Суддя Грицай М.М.