Справа № 545/3204/13-ц
Провадження № 2-п/545/5/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2020 року. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Гальченко О.О.,

з участю секретаря - Лабовкіної Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2014 року по цивільній справі № 545/3204/13-ц., -

В С Т А Н О В И В :

Заявник відповідачка ОСОБА_1 28.02.2020 року звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2014 року по цивільній справі № 545/3204/13-ц. ( а. с. 106 - 132 ), посилаючись на те, що 04.03.2014 року Полтавським районним судом Полтавської області винесено заочне рішення по справі №545/3204/13-ц., яким в повному обсязі задоволено позовну заяву ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.08.2008 року № Ск-565-000568/7-2008 в сумі 836 242,86 грн., з яких : сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 466 964,69 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом 62 785,90 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом 306 492,27 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості 4 295,74 грн. з яких : сума 3% річних від суми простроченого кредиту 2 398,77 грн.; сума 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту 322,53 грн.; сума 3% річних від суми простроченої плати по кредиту 1 574,44 грн., с тягнуто понесені судові витрати в сумі 3 441,00 коп.

Відповідачка вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

В редакції цивільного процесуального кодексу, чинній на час розгляду справи, ч. 1 ст. 232 визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Про прийняте рішення їй стало відомо при ознайомленні з матеріалами справи 28.01.2020 року.?

В ході розгляду справи нею як відповідачкою не отримано жодної повістки про виклик в судове засідання в підтвердження чого в матеріалах відсутні докази їх отримання, повідомлення про місце, дату та час судового засідання належним чином в інший спосіб :

- арк. справи 40 містить бланк повістки про виклик в судове засідання на

04.10.2013 року, та відсутні документи підтверджуючі її отримання;

- арк. справи 42 містить бланк повістки про виклик в судове засідання на

19.11.2013 року, та на конверті ( а. с. 44 ) відмітка про повернення за витоком строку зберігання, бланк рекомендованого повідомлення про вручення ( а. с. 46 ) не містить відмітки відповідача про отримання;

- арк. справи 50, 52 містять бланки повісток про виклик в судове засідання на

05.12.2013 року, та на конверті ( а. с. 51 ) відмітка про повернення за витоком строку зберігання, бланк рекомендованого повідомлення про вручення ( а. с. 53 ) не містить відмітки відповідача про отримання;

- арк. справи 56 містить текст телеграми про виклик в судове засідання на

17.12.2013 року, що отриманий для передачі представником позивача, проте підтвердження її отримання відповідачем в справі відсутні;

- арк. справи 65 містить бланк повістки про виклик в судове засідання на

09.01.2014 року, та на конверті ( а. с. 64 ) відмітка про повернення за витоком строку зберігання, бланк рекомендованого повідомлення про вручення ( а. с. 66 ) не містить відмітки відповідача про отримання;

- арк. справи 68, 69 містять повістки про виклик в судове засідання на 21.01.2014 року, та відсутні документи підтверджуючі її отримання відповідачем;

- матеріали справи містять оголошення про судове засідання 20.02.2014 року в газеті «Зоря Полтавщини», про яке відповідачу не відомо;

- арк. справи 89 містить повістку в судове засідання на 04.03.2014 року, та на конверті ( а. с. 88 ) відмітка про повернення за витоком строку зберігання, бланк рекомендованого повідомлення про вручення (а.с.90) не містить відмітки Відповідача про отримання; Водночас, аркуш справи 100 - повідомлення про вручення поштового відправлення, копії заочного рішення від 04.03.2014 року, адресованого 12.05.2014 року Полтавським районним судом Полтавської області гр. ОСОБА_1 , в графі « ОСОБА_2 » містить дату « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та прізвище прописом « ОСОБА_3 ».

Відповідачка заперечує особисте отримання 14.05.2014 року заочного рішення суду, пояснюючи наступне.

В період ухвалення, подальшого направлення/отримання рішення - весна 2014 року початок агресії щодо України Російської Федерації, Відповідач, разом з чоловіком ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в АРК Крим, уродженкою якої є ОСОБА_1 , де проживала в батьків за адресою : АДРЕСА_1 .

Повернулись в липні 2014 року, в зв`язку з хворобою свекрухи ОСОБА_6 , котра перенісши в 2014 році ішемічний інсульт, потребувала стаціонарного лікування в КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева», діагноз : тривожно-депресивний розлад органічного походження внаслідок судинних захворювань головного мозку, та постійного догляду в домашніх умовах періодами між курсами лікування.

Відповідач пояснює, що єдиним хто міг в травні 2014 року перебувати вдома й отримати кореспонденцію є свекруха, котра, будучи хворою, могла поставити підпис на прохання листоноші в повідомленні про вручення поштового відправлення, та нікого не повідомити про дану подію, адже саме в той час прогресувала хвороба, для лікування якої ОСОБА_6 була неодноразово поміщена в психіатричний заклад.

В підтвердження, того, що підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення залишений іншою ( не членом її сім`ї ) особою відповідач надає копії паспортів осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 ).

Так, згідно довідки про склад сім`ї виданої Щербанівською сільською радою, за вказаною адресою зареєстровані : ОСОБА_1 (відповідач); ОСОБА_5 (донька); ОСОБА_6 (свекруха). Фактично, за даною адресою також проживає чоловік відповідача - ОСОБА_4 .

Відповідачка вказує, що при візуальному огляді паспортів вказаних осіб, підписи в документах, що засвідчують особу, різняться від підпису в повідомленні про вручення поштового повідомлення.

Щодо доказів які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1.1.5. договору від 01.08.2008 року № Ск-565-000568/7-2008 між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 (надалі - Держателем) визначено, що банк надає споживчий кредит (далі - Ск) у розмірі 21 818,00 грн. строком дії до 01.08.2010 року (включно) зі сплатою 7 процентів річних, а держатель зобов`язується повністю погасити кредит, сплативши проценти за користування коштами та плату за обслуговування кредиту у строки та на умовах цього договору.

Відповідно п. 2.5. договору проценти за користування грошовими коштами за Ск нараховуються банком щомісячно, в останній робочий день місяця, та в день повного погашення заборгованості за Ск, але не пізніше строку встановленого п. 1.1.5. цього договору. Погашення процентів за користування грошовими коштами, а також заборгованість за Ск здійснюється згідно п.4.1.25. цього договору.

Згідно п. 4.1.25. договору починаючи з наступного місяця після одержання Ск, щомісячно не пізніше останнього дня місяця частково погашає суму заборгованості за Ск та сплачує банку нараховані проценти за користування грошовими коштами Ск, оплату за обслуговування Ск, згідно з встановленим графіком (додаток № 1 до договору).

Пунктом 1.1.9. договору визначено, що держатель зобов`язується щомісяця погашати заборгованість за Ск згідно з графіком (додаток № 1 до цього договору), а також остаточно погасити заборгованість за Ск в строк остаточного погашення зазначений в п.п.1.1.5. цього договору. У випадку непогашення заборгованості у встановлені терміни вона вважається простроченою.

Відповідно п.4.1.23. за порушення строку погашення заборгованості за Ск, сплати процентів, внесення плати за обслуговування Ск, держатель сплачує банку пеню за кожен день прострочки у розмірі 1,6%.

Позов подано з пропущенням строків позовної давності й необізнаність про розгляд справи унеможливила Відповідача подати заяву про відповідні наслідки.

Так, пунктом 1.1.5. договору від 01.08.2008 року № Ск-565-000568/7-2008 між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 (надалі - Держателем) визначено, строк його дії - до 01.08.2010 року (включно) ( а. с. 6 ).

Вихідний на позовній заяві № 27-11.2.1-6/6/358 датований 02.08.2013 року ( а. с. 1 ).

На адресу суду позовну заяву відправлено поштою листом в конверті, що містить штам поштового відділення з датою отримання для відправки 02.08.2013 року ( а. с. 25 ).

Таким чином, звернувшись в суд 02.08.2013 року, позивачем пропущено строк загальної позовної давності, визначений ст.257 цивільного кодексу України тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини/ юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 «Конвенції…»), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п.51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»),

Під поняттям позовна давність, відповідно до ст.256 ЦК України, розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, вказане поняття - це певний період у часі зі спливом якого у кредитора зникає можливість захистити своє право у судовому порядку. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки: штрафу чи пені).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, законодавець заклав презумпцію обізнаності кредитора про його порушення прав, таким чином обов`язок доказування необізнаності покладено на кредитора.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Ч. 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Норми даної статті поширюються як на загальну, так і на спеціальну позовну давність.

Нарахувавши пеню та 3% річних від суми прострочено плати за кредитом, позивач продублював пеню та 3 % річних нараховані відповідачу за невиконання основного зобов`язання (тіла кредиту), та сплати процентів за його використання, внаслідок чого судом здійснено безпідставне подвійне стягнення.

Пунктом 1.1.5. договору від 01.08.2008 року № Ск-565-000568/7-2008 між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 (надалі - Держателем) визначено, що банк надає споживчий кредит (далі - Ск) у розмірі 21 818,00 грн. строком дії до 01.08.2010 року (включно) зі сплатою 7 процентів річних.

Пунктом 1.1.9. договору визначено, що держатель зобов`язується щомісяця погашати заборгованість за Ск згідно з графіком (додаток №1 до цього договору), а також остаточно погасити заборгованість за Ск в строк остаточного погашення зазначений в п.п.1.1.5. цього договору. У випадку непогашення заборгованості у встановлені терміни вона вважається простроченою.

Відповідно п.4.1.23. за порушення строку погашення заборгованості за Ск, сплати процентів, внесення плати за обслуговування Ск, Держатель сплачує банку пеню за кожен день прострочки у розмірі 1,6%.

Таким чином, не сплативши платіж згідно графіку (додаток № 2 до договору), заборгованість фактично становить простроченою.

Маніпулюючи даними поняттями, позивач здійснив розрахунок пені та 3% річних за несплату тіла кредиту, яке вважається простроченим, та процентів за його використання, ( а. с. 4 ), а потім «назвавши» невиконане зобов`язання «простроченою платою», хоча це ті самий місячний платіж який складається з тіла кредиту й процентів за його використання, з яких допущено невиконання Відповідачем, повторно нарахував пеню та 3% річних ( а. с. 5 ).

Підтвердженням цьому порядок визначення розрахунків, що застосований Позивачем ( а. с. 4, 5 ) : розрахунок пені та 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом розраховується за формулами:

сума пені - сума простроченого платежу *кількість днів*ставка пені за договором;

сума 3% річних - сума простроченого платежу*кількість днів прострочки /365, або 366 в високосному році.

Розрахунок пені та 3% річних від суми прострочених процентів за кредитом

розраховується за формулами :

сума пені - сума простроченого платежу *кількість днів*ставка пені за договором; сума 3% річних - сума простроченого платежу*кількість днів прострочки /365, або 366 в високосному році.

Розрахунок пені та 3% річних від суми прострочених плати за кредитом

розраховується за формулами :

сума пені - сума простроченого платежу *кількість днів*ставка пені за договором; сума 3% річних - сума простроченого платежу*кількість днів прострочки /365, або 366 в високосному році.

ТА СУМА ПРОСТРОЧЕНОЇ ПЛАТИ ЗА КРЕДИТОМ ЦЕ Й Є ТЕ ПРОСТРОЧЕНЕ ОСНОВНЕ ЗОБОВ`ЯЗАННЯ з урахуванням ПРОСТРОЧЕНИХ ПРОЦЕНТІВ.

При цьому інший відсоток пені, його подвоєння, в договорі не передбачено.

3) Необізнаність про розгляд справи унеможливила відповідача подати заперечення щодо неправомірного стягнення плати за обслуговування споживчого кредиту.

Пунктом 1.1.5. договору від 01.08.2008 року № Ск-565-000568/7-2008 між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 (надалі - держателем) визначено, що Банк надає споживчий кредит (далі - Ск) у розмірі 21 818,00 грн. строком дії до 01.08.2010 року (включно) зі сплатою 7 процентів річних, а держатель зобов`язується повністю погасити кредит, сплативши проценти за користування коштами та плату за обслуговування кредиту у строки та на умовах цього договору.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15- рп/2011. вбачається, що положення п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Оскільки, наданий кредит є споживчим кредитом, то на правовідносини сторін поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», згідно положень частин першої, другої та п`ятої статті 18 якого продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦПК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 3.6. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Так відповідач, встановивши в кредитному договорі окрім процентів за користування кредитом, оплату за обслуговування кредиту, не зазначив, які саме послуги при обслуговуванні кредиту надаються позивачу, а тому вимога щодо стягнення плати за обслуговування споживчого кредиту є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Дану позицію містить Постанова Верховний Суд від 27.12.2018 року у справі № 695/3474/17, провадження № 61-21827 св 18.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer В. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору, надання можливостей захисту свого права в інший спосіб. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Ст. 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідач заперечує особисте отримання 14.05.2014 року заочного рішення суду, пояснюючи наступне:

В період ухвалення, подальшого направлення/отримання рішення - весна 2014 року початок агресії Російської Федерації щодо України, Відповідач, разом з чоловіком ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в АРК Крим, уродженкою якої є ОСОБА_1 , де проживали в батьків за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернулись в липні 2014 року, в зв`язку з хворобою свекрухи ОСОБА_6 , котра перенісши в 2014 році ішемічний інсульт, потребувала стаціонарного лікування в КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева», діагноз: тривожно-депресивний розлад органічного походження внаслідок судинних захворювань головного мозку, та постійного догляду в домашніх умовах періодами між курсами лікування.

Відповідач пояснює, що єдиним хто міг в травні 2014 року перебувати вдома й отримати кореспонденцію є свекруха, яка, будучи хворою, могла поставити підпис на прохання листоноші в повідомленні про вручення поштового відправлення, та нікого не повідомити про дану подію, адже саме в той час прогресувала хвороба, для лікування якої ОСОБА_6 була неодноразово поміщена в психіатричний заклад.

В підтвердження, того, що підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення залишений іншою (не членом її сім`ї) особою відповідач надає копії паспортів осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 ).

Так, згідно довідки про склад сім`ї виданої Щербанівською сільською радою, за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ); ОСОБА_5 (донька); ОСОБА_6 (свекруха). Фактично, за даною адресою також проживає чоловік Відповідача - ОСОБА_4 .

Відповідач вказує, що при візуальному огляді паспортів вказаних осіб, підписи в документах, що засвідчують особу, різняться від підпису в повідомленні про вручення поштового повідомлення.

Після ознайомлення з повним текстом заочного рішення, Відповідач захворіла діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція, одночасно ОСОБА_1 перебуваючи на обліку в травматолога, відвідуючи фізіотерапевтичні процедури, в зв`язку з черговим приступом в кінці січня початку лютого 2020 року звернулась до лікаря та проходила курс лікування повторно, в підтвердження чого додає консультативні висновки та довідку проходження фізіопроцедур.

На тлі «своїх» негараздів в лютому захворіла свекруха відповідача, яка, окрім психіатричного захворювання, перебуває на обліку в сімейного лікаря з діагнозом ИАІІІХДІІІ на фоні гіпертонічної хвороби III та перенесеного ГПМК (гостре порушення мозкового кровообігу) за ішемічним типом (Ішемічний інсульт в 2012, 2014 роках) зі стійким вестибуло-атактичним синдромом, цефалгічним синдромом. З-за загострення захворювання Відповідач вимушена була перебувати поруч з ОСОБА_6 , здійснюючи догляд цілодобово.

Відповідач вважає, що за викладених обставин підстави пропуску строку на перегляд заочного рішення є поважними, а тому просить вирішити питання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляду Полтавським районним судом Полтавської області заочного рішення від 04.03.2014 року по справі № 545/3204/13-ц.

Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Прохала:

1) Поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду м. Полтави від 04.03.2014 року по справі № 545/3204/13-ц. за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.08.2008 року № Ск-565-000568/7-2008;

2) Розглянути в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду м. Полтави від 04.03.2014 року по справі № 545/3204/13-ц. за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.08.2008 року № Ск-565-000568/7-2008;

3) Скасувати заочне рішення Полтавського районного суду м. Полтави від 04.03.2014 року по справі № 545/3204/13-ц. за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.08.2008 року № Ск-565-000568/7-2008 і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судові засіданні сторони у справі повторно не з`явилися. Заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Чудненко В.М., надавши суду заяви про розгляд заяви у їх відсутності, підтримаши заяву із викладених в ній підстав.

Представник позивача не з`явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, про що маються в матеріалах справи.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної заяви у відсутності нез`явившихся належно повідомлених сторін по наявних матеріалах справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2014 року по справі № 545/3204/13-ц. позов ПАТ Родовід Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Родовід банк» заборгованість по договору № № Ск-565-000568/7-2008 від 01.08.2008 року станом на 31.07.2013 року в сумі 878 139,04 грн. та понесені по справі судові витрати у загальній сумі 3 441 грн. ( а. с. 92 94 ). Дане рішення набрало чинності.

Згідно ч.1 ст.228 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та ( або ) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву відповідачки ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду необхідно задовольнити, надавши заявнику процесуальну можливість перегляду заочного рішення суду, забезпечивши його доступ до правосуддя. Заяву заявника про перегляд заочного рішення суду необхідно залишити без задоволення, так як заочне рішення, яке заявник прохає скасувати, ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства, відповідач повідомлявся неодноразово з моменту відкриття провадження у справі ухвалою від 26.09.2013 року належним чином шляхом направлення повісток за місцем реєстрації та публікації оголошення на сайті суду, про що маються докази в матеріалах справи .

Керуючись ст. 15 ч. 1, 72, 209, 210, 228, 230 - 233, 293 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2014 року по справі № 545/3204/13-ц. - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2014 року по справі № 545/3204/13-ц. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко