Провадження №2-о/760/456/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Оксюти Т.Г.

присяжних - Москаленко О.В., Задорожного О.Г.,

при секретарі - Горупа В.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про визнання осіб безвісно відсутніми, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 безвісно відсутніми.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 1975 року разом з батьком, ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_4 та меншим братом ОСОБА_3 вселилися в квартиру АДРЕСА_1 . На той час прізвище заявника ОСОБА_1 .

Батьки розлучилися приблизно у 1981-1982 роках, та батько залишив смію, а мати в цей період потрапила до місць позбавлення волі, та її було виписано з квартири. В квартирі були прописані та проживали заявник з братом.

У 1984 році заявник був виписаний з вказаної квартири, оскільки проходив військову службу та був прописаний 11.06.1986 року після демобілізації, і з цього часу місце проживання, прописки та реєстрації не змінював.

У 1988 році мати повернулася з місць позбавлення волі, та заявник її прописав, оскільки вже був повнолітнім, в цей же час одружився та взяв прізвище дружини « ОСОБА_1 » і вони проживали вчотирьох.

У 1989 році брат заявника ОСОБА_3 був виписаний з квартири оскільки проходив військову службу та був прописаний 28.02.1991 року після демобілізації.

У 1995 році заявник розлучився, та дружина разом з дочкою виписалися з квартири, і з цього час вони проживали втрьох заявник, його брат ОСОБА_3 та його мама ОСОБА_4 до 14 квітня 1997 року .

14.04.1997 між заявником та його матір`ю стався конфлікт у зв`язку з тим, що мати заявника ОСОБА_4 постійно зловживала спиртними напоями, вона в цей день пішла з дому і більше ніколи не поверталася.

Крім того, у серпні 1997 року брат заявника, ОСОБА_3 , який також зловживав спиртними напоями, залишив квартиру та розпочав бродяжний спосіб життя. Переважно ночував на ЗД вокзалі в місті Києві. Заявник приїздив до нього, привозив продукти харчування, просив його повернутися додому та припинити зловживати алкоголем, але все було марно. Потім заявник майже на півроку від`їздив у справах до Німеччини, але коли повернувся, то не зміг відшукати свого брата, він зник з тих місць де бував завжди, і до сих пір заявнику невідоме його місце знаходження.

Весь цей час заявник проживає в неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 , сам утримує вказану квартиру, яка не обладнана лічильниками газу, води і тепла. Хоча ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1997 року в квартирі не проживають, на них розраховуються норми споживання води, газу та тепла, внаслідок чого утворилися борги за сплату комунальних послух в кілька десятків тисяч гривень. Заявник не може в повному обсязі розраховуватися за комунальні послуги, оформити субсидію та приватизувати квартиру, оскільки потрібна згода всіх зареєстрованих осіб та їх довідки про доходи. Отже мета з якою вказаних осіб необхідно визнати безвісно відсутніми - це зняття їх з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Де перебувають брат заявника з 1998 року та мати заявника з 1997 року йому невідомо, у зв`язку з чим заявник просив заяв задовольнити.

Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Суд, вислухавши думку заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 з 1975 року разом з батьком, ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_3 вселилися в квартиру АДРЕСА_1 .

Після одруження заявник взяв прізвище дружини « ОСОБА_1 ».

З 1995 року у квартирі АДРЕСА_1 проживали заявник, його брат ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_4 до 14 квітня 1997 року .

Як пояснив в судовому засіданні заявник 14.04.1995 року між ним та його матір`ю стався конфлікт через те, що ОСОБА_4 постійно зловживала спиртними напоями і вона в цей день пішла з дому і більше ніколи не поверталася.

В серпні 1997 року брат заявника ОСОБА_3 , який також зловживав спиртними напоями після того як заявник заборонив йому вживати спиртні напої по місцю їх проживання, залишив квартиру та розпочав бродяжний спосіб життя. Переважно ночував на ЗД вокзалі в місті Києві.

Зазначив, що він приїжджав до нього, привозив продукти харчування, просив його повернутися додому та припинити зловживати алкоголем, але все було марно, потім він майже на півроку від`їжджав у справах до Німеччини, але коли повернувся, то не зміг відшукати свого брата, він зник з тих місць де бував завжди, і до сього заявнику не відоме його місце знаходження.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно зловживали спиртними напоями. За місцем проживання вони відсутні з 1997 року та їх місцезнаходження невідоме.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи, а тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень заявника ОСОБА_1 у суду немає.

Також, в ході розгляду справи судом встановлено, що працівниками Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві проводились заходи спрямовані на встановлення місця перебування громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент проведення перевірки, працівниками Солом`янського УП ШУНП у м. Києві здійснювались неодноразові виходи за адресою: АДРЕСА_1 де нібито мешкають вищевказані громадяни, але при відвідуванні вищевказаної адреси двері квартири №116 ніхто не відчинив. На залишене повідомлення про виклик до службового кабінету за адресою: АДРЕСА_4 , ніхто не з`явився та не перетелефонував.

У зв`язку з вищевикладеним, встановити місцеперебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виявилося можливим.

Вказане підтверджується рапортом Ст. ДОП відділу поліції №2 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції.

04.02.2020 року на запит суду від Київського міського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла відповідь про те, що державна реєстрація смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлого 13.11.2006 року проведена у відділі про що складено актовий запис про смерть №23074 від 18.12.2006 року.

Державна реєстрація смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відділі не проводилась. Перевірку проведено з 01.10.1999 року по теперішній час.

06.02.2020 року на запит суду від Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла відповідь про те, що згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , даних щодо смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відділу не має.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а місцезнаходження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 1997 року невідоме.

Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявник ОСОБА_1 частково довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог, а тому вимоги про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безвісно відсутньої підлягають задоволенню.

При цьому, у задоволенні вимог про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім слід відмовити, оскільки судом встановлено, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_4 про що, у Київському міському відділі державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис про смерть №23074 від 18.12.2006 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 133, 141, 242, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 305 - 308, 354 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 , безвісно відсутньою.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

Присяжні