Провадження № 2/521/542/20
16 червня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Мирончук Н.В.,
за участю секретаря судового засідання: Юраш К. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ у справах дітей Малиновської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Відділ у справах дітей Малиновської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалась на таке.
Відповідач ОСОБА_3 , в період з 2016 р. по 2017 р. фактично проживав однією сім`єю та мав подружні стосунки з позивачкою ОСОБА_1 , шлюб між ними зареєстровано не було.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася спільна дитина ОСОБА_2 , якого відповідач визнав своїм сином та про що є відповідний запис про батьківство у свідоцтві про народження. Дитина наразі проживає з матір`ю, яка займається її утриманням та вихованням.
Також, позивачка вказує на те, що після народження дитини, стосунки між позивачем та відповідачем суттєво погіршилися, і з 2017 року, відповідач перестав проживати з нею та своїм сином, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, утримання та виховання дитини, веде аморальний спосіб життя.
У зв`язку з наведеним, позивачка звернулась з позовом до суду.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а. с. 48).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином на останню зареєстровану адресу місця проживання згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області: м. Одеса, пров. 5-й Лазурний, буд. 2 (а. с. 14, 23, 24, 31, 34, 44).
Третя особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду (а. с. 28, 36, 45, 47).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи думку позивача та позицію відповідача щодо розгляду справи за його відсутності та можливості позбавлення його батьківських прав, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що, згідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 10 серпня 2017 року було зроблено відповідний актовий запис № 5480.(а. с. 8)
Відповідно до вказаного свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 , від 10 серпня 2017 року, в графі батько вказано ОСОБА_3 , а в графі мати, вказано ОСОБА_1 (а. с. 8).
На час розгляду справи дитина проживає разом із позивачкою.
Доказів того, що батько дитини не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, відповідачем до суду не було надано за час розгляду справи.
Відповідно до Висновку, від 17 квітня 2020 року, № 1007/01-20 органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 , малолітня дитина ОСОБА_2 проживає разом із матір`ю (а. с. 39 41).
Також, згідно до того ж Висновку, мати дитини ОСОБА_1 відповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, приділяє багато уваги вихованню та розвитку дитини.
Зі змісту того ж Висновку, мати дитини ОСОБА_1 зазначила, що остання відома адреса проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_1 . Спеціалістами було здійснено вихід за вказаною адресою, але двері ніхто не відчинив, при цьому в поштовій скриньці було залишено запрошення до територіального відділу служби у справах дітей у Малиновському районі для проведення бесіди та з`ясування обставин, які склалися.
Також, згідно висновку, листом Хмельницького ВП Малиновського ВП ГУНП в Одеській обл., від 09.09.2019 року, № 38.1 вх. 142 а/з, надана характеристика на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що він дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , скарг від сусідів не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався. в 2018 році був затриманий співробітниками Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, за скоєнням крадіжки у магазині «АТБ».
Зі змісту того ж Висновку, відповідно до інформації управління превентивної діяльності Головного правління національної поліції в Одеській області від 04.12.2019 року № 3/7667, на обліку ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не значиться, в розшуку не перебуває.
Згідно з інформацією Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, від 05.12.2019 року № 4/3561, солдат запасу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобілізований не був.
Враховуючи те, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров`я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не надає матеріальної допомоги, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 40 41).
Окрім того, судом встановлено, що, оскільки, відповідач повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини, син позивачки перебуває на повному її утриманні.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Підставами для позбавлення батьківських прав батьків є, зокрема, якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.
Відповідно до ст. 3 Конвенції ,у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови, від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, про підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні сина, не бажає їх виконувати, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки.
Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів, судом враховано той факт, що, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що відповідач може платити щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку.
Суд роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Витрати по сплаті судового збору щодо позбавлення батьківських прав, які сплатила позивач у сумі 768,40 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судовий збір у справі про стягнення аліментів становить 768,40 грн., його слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 13, 76 81, 259, 263 265, 268, 280-283, 352, 354, ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітнього - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ у справах дітей Малиновської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.
Позбавити громадянина ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на киристь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду, а саме: з 12.07.2019 року, до 17.07.2035 року, тобто до повноліття дитини.
Допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений нею за подачу позовної заяви судовий збір, у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Стягнути з громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави, судовий збір, у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку, шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: Н.В. Мирончук