пр.. № 2/317/509/2020
Справа № 317/715/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.

при секретарі Герман Н.П.

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєва Ірина Олександрівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила визначити, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1484 га, кадастровий номер :04:003:0121, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Також просив визнати за нею ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 51/300 частки земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1484 га, кадастровий номер :04:003:0121, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , і до дня смерті належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 499440, зареєстрованого 13.01.2010 року.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона є спадкоємцем за законом після її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадкового майна, крім іншого, входять майнові права на 51/100 частки житлового будинку та частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1484 га, кадастровий номер :04:003:0121, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Для належного оформлення своїх спадкових прав, позивач зверталась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєвої І.О. Позивач в порядку спадкування за законом оформила право власності на 51/300 частки вищевказаного житлового будинку. Проте не змогла оформити право власності на землю, оскільки нотаріусом було повідомлено про неможливість отримати в порядку встановленому Законом України «Про нотаріат» свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку внаслідок того, що, за життя спадкодавець частку у праві спільної сумісної власності не визначив. Нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність органів нотаріату в Україні не передбачено право нотаріусів визначати частки учасників у спільній сумісній власності, таким правом наділені власники земельної ділянки.

Позивач вважає, що невизначеність частки у спільному сумісному майні позбавляє її права отримати у спадщину спадкове майно. Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вона немає змоги, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Іваниця О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити..

Представник відповідача Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, про дату, час і місце підготовчого судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду пояснення, відповідно до яких проти позову не заперечує, просить розглядати справу без участі представника.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєва І.О. до суду не з`явилась, про дату, час і місце підготовчого судового засідання повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_4 до суду не з`явився, про дату, час і місце підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином. Надав до суду пояснення, відповідно до яких проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.11.2015 додається, яке видано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 8180 (а.с. 12).

З матеріалів спадкової справи № 72/2019 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 , наданої на запит суду приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєвою І.О., вбачається, що спадщину після померлої прийняла її донька ОСОБА_1 . Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Згідно з даними спадкового реєстру, відомості про наявність заповіту складеного спадкодавцем відсутні. (а.с. 99-128).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після померлої, що підтверджується копією рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07.10.2019 р. у справі № 317/1929/19 (а.с. 105-106)

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.01.2020 за реєстровим № 33, яке видано приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєжвою І.О., підтверджується факт оформлення ОСОБА_1 прав на спадщину на 51/300 часток житлового будинку літ. А, загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 10.01.2020, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 195856215 (а.с. 15).

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: у державному акті на право власності на земельну ділянку не визначені частики у спільній сумісній власності. Та зазначено, що не можливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого в безспірному порядку.

Відповідно до вказаного, 03.02.2020 за вих. № 34/02-31 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєво. І.О. винесено Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом (а.с. 18).

Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 499441 від 13.01.2010 підтверджується, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1484 га, кадастровий номер :04:003:0121, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 (спадкодавець), ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . При цьому, частки у праві власності не зареєстровані в Державному земельному кадастрі (а.с. 16-17).

Враховуючи, що частка спадкодавця у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1484 га, кадастровий номер :04:003:0121, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , становила АДРЕСА_3 , позивач успадковує частку в розмірі 51/300 в праві власності на спірну земельну ділянку.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Аналогічна позиція роз`яснена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду та при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами.

За нормами ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до норм ст. 89 Земельного кодексу України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Норма ч. 5 ст. ст. 89 Земельного кодексу України передбачає загальне правило про визначення часток у праві спільної сумісної власності: вони «є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом».

Виключення з правила встановленого ч. 5 ст. ст. 89 Земельного кодексу України передбачено нормами ч. 4 ст.120 Земельного кодексу України.

За правилом ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст.ст. 370-372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила «з урахуванням обставин, що мають істотне значення». При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою «суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої».

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 355, 368, 372, 1216-1218, 1221, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 81, 89, 211, 247, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області (70435, Запорізька область, Запорізький район, смт. Балабине, вул. Миру, буд. 2, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєва Ірина Олександрівна (69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 152), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ), про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1484 га, кадастровий номер :04:003:0121, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , становила АДРЕСА_3 ;

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 51/300 частки земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1484 га, кадастровий номер :04:003:0121, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , і до дня смерті належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 499441, зареєстрованого 13.01.2010 р.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 13.07.2020 р.

Суддя Р.В. Мінгазов