КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 759/9199/16-ц Головуючий у І-й інстанції - Шум Л.М.
апеляційне провадження № 22-ц/824/879/2020 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання знести самовільно збудовані приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 05 липня 2016 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про заборону останній здійснювати будь-які будівельні роботи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, позивач ОСОБА_2 08 липня 2016 р. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про заборону останнім здійснювати будь-які будівельні роботи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалами суду від 07.07.2016 р. та 02.08.2016 р. відкрито провадження за вказаними позовами.

Увалою суду від 02.08.2016 р. справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за № 759/9199/16 та за позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за № 759/9575/16 об`єднанні в одне провадження за яким залишився єдиний номер справи № 759/9199/16

В обгрунтування позовних вимог позивач вказував про те, що він є власником ј частини вказаного вище домоволодіння, а саме - квартири АДРЕСА_3 , при цьому, відповідачка ОСОБА_1 є власником 1/6 частини домоволодіння, що є квартирою АДРЕСА_1 , відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками 2/6 частин домолодіння та власниками квартири АДРЕСА_2 .

Навесні та в літку 2016 р . відповідачі розпочали будівельні роботи на своїх частинах домоволодіння з метою перебудови та прибудови житлових та нежитлових приміщень, тобто здійсюють реконструкцію частини житлового будинку. Відповідачі не повідомили та не погоджували з ним початок будівництва, у зв`язку з чим вважає, що належній його частині домоволодіння може бути заподіяна шкода, оскільки відповідачі мають намір, в тому числі, зносити окремі несучі конструкції та збільшувати площу забудови, що може вплинути на освітлення його квартири.

Відповідно до відповіді Департаменту державної архітерктурної інспекції у м. Києві, Департамент не надавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, що надають право на виконання будівельних робіт за вказаною адресою, у зв`язку з чим просив позов задовольнити.

16 травня 2018 р. позивачем подано суду заяву про зміну предмета позову, в якій позивач просив суд зобов`язати відповідачку ОСОБА_1 знести самовільно збудовані прибудови, позначені на плані будинку, як приміщення №№ 3-4, 3-5, а в технічному паспорті на будинок під літ. «а9» та літ. «а10» (а.с. 139-140).

З вказаної вище заяви вбачається, що позивач позивається лише до відповідачки ОСОБА_1 , змінюючи предмет позову, інших вимог та до інших осіб не висуває, а тому суд розглянув даний позов в межах заявлених позовних вимог.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 знести самовільно збудовані прибудови, позначені на плані будинку, як приміщення №№ 3-4, 3-5, а в технічному паспорті на будинок під діт. «а9» та літ. «а10», що за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551, 21 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Третя особа ОСОБА_4 визнала апеляційну скаргу відповідачки.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про час та місце розглядду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.04.2003 р. позивач ОСОБА_2 є власником власником ј частини житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 (ас. 6 ).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2003 р. позивач ОСОБА_2 є власником власником ј частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 (ас. 7 ).

Також встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 1/6 частка житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Житловий будинок розташований під літерою А на земельній ділянці площею 0,0953 га, цегляний, житловою площею 158,30 кв.м.. Крім того, на земельній ділянці знаходиться сарай під літ.Б, гараж з оглядовою ямою під літ.В, вбиральня під літ.Д, вбиральня під літ.Е та під № 1-3, I-III - спорудження. Право власності на 1/6 частину житлового будинку ОСОБА_1 набула на підставі договору дарування частки, укладеного 16 вересня 2015 року з ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1578.

Крім того, на підставі договору дарування частки земельної ділянки, укладеного з ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1577, ОСОБА_1 набула у власність 1/6 частку земельної ділянки загальною площею 0,0953 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .Поділ в натурі даної земельної ділянки між її співвласниками не здійснено.

Судом встановлено, що у квітні 2017 року позивачка ОСОБА_1 зверталася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання за нею права власності на прибудову під літерою «а9» площею 15, 3 кв.м. і під літерою «а10» площею 17,8 кв.м. до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2017 р. у справі № 759/5693/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Судами було встановлено, що ОСОБА_1 не доведено факту закінчення будівництва добудов, при цьому, визнання ж права власності на незавершений об`єкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як ч.3 ст.376, так і статті 331 ЦК України. ОСОБА_1 не надано доказів введення спірних прибудов вексплуатаціюв установленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України)

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 6 даної норми Закону визначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно з роз`ясненнями, викладеним у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» за № 6 від 30 березня 2012 року, увипадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 посилався на те, що навесні та влітку 2016 року відповідачка розпочала будівельні роботи на своїй частині домоволодіння з метою перебудови та прибудови житлових та нежитлових приміщень, тобто здійснює реконструкцію частини житлового будинку. При цьому вказував, що ОСОБА_1 не повідомила та не погоджувала з ним початок будівництва, у зв`язку з чим він вважає, що належній йому, позивачу, частині домоволодіння може бути заподіяна шкода, оскільки відповідачка має намір, в тому числі, зносити окремі несучі конструкції та збільшувати площу забудови, що може вплинути на освітлення його квартири.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем не надано суду належних та переконливих доказів того, що здійснена реконструкція будівлі здійснена відповідачкою з істотним порушенням будівельних норм і правил, суперечить суспільним інтересам або порушує права позивача, а саме має будь-який вплив на освітлення квартири позивача.

Як видно з доводів третьої особи ОСОБА_4 , яка також є співвласником частини спірного жилого будинку, як спадкоємець померлої ОСОБА_6 , для покращення умов проживання в належній частині будинку відповідачкою було здійснено прибудову у вигляді веранди. Щоб забезпечити належне освітлення квартири позивача й не порушити його права, одну із стін веренди було виконано під зрізаним кутом.

Дані твердження третьої особи підтверджуються фотознімками прибудови, наданими суду позивачем.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку, відповідачка є співвласником земельної ділянки, доказів про наявність істотних порушень ОСОБА_1 будівельних норм матеріали справи не містять, позивачем також не надано суду належних та переконливих доказів на підтвердження порушення його прав внаслідок здійснення відповідачкою спірної прибудови, а тому колегія суддів на вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні даного позову.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2019 року - скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання знести самовільно збудовані приміщення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 03 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: