Справа № 761/5920/20
Провадження № 2/761/4633/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ( далі - відповідач) про стягнення заборгованості по аліментам в сумі 336 920,00 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м.Києва 22.10.2013 р. був виданий виконавчий лист № 761/23189/13-ц про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача. При цьому, позивачка не пред`являла до виконання вказаний лист на прохання відповідача, який зобов`язувався добровільно сплачувати аліменти. Згідно виписки по картці позивачки від 09.07.2019 р. загальна сума надходження від відповідача за період з квітня 2016 р. по червень 2017 р. становить 57 885, 00 грн., проте, вказана сума не в повному обсязі відповідає належному розміру оплати аліментів. Таким чином, позивачка вважає, що у відповідача перед нею утворилась за період з квітня 2016 р. по червень 2017 р. заборгованість в сумі 336 920, 00 грн.

Ухвалою від 05.03.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

02.06.2020 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, в якому останній виклав свої заперечення проти задоволення позову.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з 27.01.1996 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16.10.2013 р. було розірвано на підставі рішення суду, при цьому, від шлюбу мають дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією рішення суду від 16.10.2010 р., копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 22.06.2002 р. та копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 22.06.2002 р.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.10.2013 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходів), щомісячно починаючи з 29.07.2013 р. на утримання малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення наймолодшим повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що відповідачем з квітня 2016 р. по червень 2017 р. включно, сплачено добровільно аліменти в сумі 57 885,33 грн., при цьому, їй стало відомо, що з 06.04.2016 р. відповідач працює в Subex Corporation на території Канади і отримує заробітну плату в сумі 4 000 канадських доларів на місяць, при цьому, сплачену відповідачем суму аліментів вважає такою, що не відповідає дійсності.

У відповідності до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.2 ст.195 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3 ст.195 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч.3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладених норм, суд вважає, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем, а не стягувачем, чи боржником.

22.10.2013 р. на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22.10.2013 р. був виданий виконавчий лист № 761/23189/13-ц, згідно з яким визначено строк пред`явлення до виконання 22.10.2014 р., проте він не був пред`явлений до виконання у вказаний строк.

Водночас, відповідно до ч.3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», позивачка могла пред`явити виконавчий лист № 761/23189/13-ц від 22.10.2013 р. до досягнення наймолодшої сини повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак вона не скористалась таким правом.

А тому, відповідно до розрахунку позивачкипозовних вимог, відповідач з квітня 2016 р. по червень 2017 р., повинен був сплатити аліменти на користь позивачки, з урахуванням сплаченої суми 57 885, 00 грн., в сумі 336 920, 00 грн. (394 805,00 грн. - 57 885,00 грн.)

Однак, суд не може прийняти до уваги розрахунок заборгованості відповідача перед позивачкою, оскільки він визначений самою позивачкою, а не державнис виконавцем.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач за погодженням з позивачкою сплачував аліменти в період з квітня 2016 р. по червень 2017 р. в загальному розмірі 62 645,00 грн. на її банківський рахунок, розмір яких на той час її влаштовував, крім того, вони не домовлялись про конкретну суму сплати аліментів щомісячно, а тому відповідач здійснював виплати по так званій потребі дітей. Разом з тим, відповідачу не було відомо про існування рішення суду від 22.10.2013 р. в справі № 761/23189/13-ц.

Так, відповідач в період з грудня 2017 р. по жовтень 2019 р. здійснював перераховував кошти на карткові рахунки синів, що в загальному складає 12 734,20 грн. (а.с. 158-173)

При цьому, відповідач сплачував за навчання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що складає 51 930,00 грн. відповідно до наданих квитанцій (а.с. 175-191).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач виконував і виконує у добровільному порядку свої обов`язки по утриманню дітей, при цьому дану обставину не спростовано в судовому засіданні стороною позивачки.

За таких обставин, враховуючи, що позивачці був виданий 22.10.2013 р. виконавчий лист на підставі рішення суду в справі № 761/23189/13-ц, який до виконання не пред`явила, а отже не скористалась своїм правом стягувача, крім того, відповідач здійснював та здійснює свої обов`язки по утриманню дітей у добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по аліментам не ґрунтується на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: