Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3113/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М., за участю позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Аннишинець М.В., представника відповідача Попович С. ОСОБА_2 ., третьої особи ОСОБА_3 , його представника адвоката Киретіва В.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Аннишинець Микола Васильович, до Олешницької сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання дій та рішень неправомірними, визнання права володіння нерухомим майном,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Аннишинець М.В., звернувся у суд із позовом до Олешницької сільської ради Виноградівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання дій та рішень неправомірними, визнання права володіння нерухомим майном.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , який ним побудовано на виділеній йому у довічне успадковане володіння земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку. Вказана ділянка була виділена позивачу на підставі рішення Олешницької сільської ради від 23.04.1997 року у чіткій відповідності до плану-схеми розподілу земельних ділянок, схеми кварталу житлової забудови АДРЕСА_2 .Молодіжна в с АДРЕСА_3 Олешник, розробленого в 1996 р. відділом архітектури Виноградівської РДА на замовлення сільської ради. У 2019 році на сесії Олешницької сільської ради вирішувалося питання передачі земельної ділянки АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_3 , де позивач просив не передавати її у власність ОСОБА_3 , оскільки порушуються межі земельної ділянки позивача. Затвердження проекту та передача земельної ділянки у власність ОСОБА_3 відбулася без погодження суміжної межі позивача, а акт комісії від 02.11.2018 року складений всупереч вимогам ст.159 ЗК України. Позивач вказує, що Олешницькою сільською радою неправомірно прийнято рішення №216 від 11.04.20218 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 » та рішення №297 від 21.02.2019 року «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 », оскільки місце розташування вказаної земельної ділянки не відповідало і не відповідає плану-схемі розподілу земельних ділянок громадянам с.Олешник та схеми кварталу житлової забудови АДРЕСА_2 .Молодіжна в с.Олешник Виноградівського району. Позивач просить визнати неправомірними дії Олешницької сільської ради щодо прийняття рішення від 11.04.2018 р. №216 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» та визнати недійсним це рішення. Також позивач просить визнати неправомірними дії Олешницької сільської ради щодо прийняття рішення від 19.11.2018 р. №274 «Про затвердження акту земельної комісії по вирішенню межових спорів» та визнати недійсним це рішення. Аналогічна вимога про визнання неправомірними дій Олешницької сільської ради щодо прийняття рішення та визнання його недійсним висувається позивачем стосовно рішення Олешницької сільської ради від 21.02.2019 р. №297 «Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 ». Крім того, позивач просить суд визнати за ним право володіння земельною ділянкою АДРЕСА_1 відповідно до схеми кварталу житлової забудови АДРЕСА_4 Молодіжна у с АДРЕСА_1 .

У свою чергу представником відповідача Олешницької сільської ради Виноградівського району, подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач вказує, що при прийнятті Олешницькою сільською радою рішення від 11.04.2018 р. №216 жодних прав та інтересів ОСОБА_1 порушено не було, а саме рішення органу місцевого самоврядування прийнято у межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства. Твердження позивача про відсутність інформації щодо розгляду спірного питання Олешницькою сільською радою не відповідає дійсності, оскільки такий був особисто повідомлений про час, дату та місце роботи земельної комісії. Крім того, ОСОБА_1 19.11.2018 року особисто приймав участь у розгляді Олешницькою сільською радою питання «Про затвердження акту земельної комісії по вирішенню межових спорів», надав свої доводи та пояснення, активно відстоював свою позицію. Підстави для відмови у затвердженні Олешницькою сільською радою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність гр. ОСОБА_3 були відсутні, оскільки такий проект містив у своєму складі матеріали щодо наявності спору з суміжним землекористувачем та був погоджений відповідно до вимог ст. 186-1 Земельного кодексу України. Відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що ОСОБА_1 просить визнати недійсними рішення Олешницької сільської ради, які на даний час виконані, а третя особа ОСОБА_3 є власником нерухомого майна (земельної ділянки). На підставі цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією гр. ОСОБА_3 певних суб`єктивних прав, а саме - набуття права власності на об`єкт нерухомого майна. Окремо позивач порушує перед судом розгляд позовної вимоги про визнання за ним права володіння земельною ділянкою в АДРЕСА_1 . Правомірність володіння ОСОБА_1 підтверджує рішенням Олешницької сільської ради від 23.04.1997 року «Про виділення земельних ділянок для будівництва індивідуальних будинків». Такий факт Олешницькою сільською радою не оспорюється або заперечується.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги позовної заяви та просив суд такі задовольнити з підстав, які наведені у позові. Пояснив, що користується спірною земельною ділянкою, яка виділена йому у довічне успадковане володіння, більше 15 років, на якій побудований житловий будинок. Вважає, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та рішення про передачу земельної ділянки у його власність, оскільки місце розташування цієї земельної ділянки не відповідає плану-схемі розподілу земельних ділянок мешканцям с.Олешник та схеми кварталу житлової забудови вул.Молодіжна в с.Олешник.

Представник позивача адвокат Аннишинець М.В., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.06.2018 року, також підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив суд такі задоволити повністю. Пояснив, що земельна ділянка позивача не внесена до кадастрового плану, її площа не зазначена, сільська рада у своїх рішеннях про виділення земельних ділянок у довічне спадкове володіння не вказувала адреси земельних ділянок. Затвердження проекту та передача земельної ділянки у власність ОСОБА_3 відбулася без погодження суміжної межі позивача, а акт комісії від 02.11.2018 року складений всупереч вимогам ст.159 ЗК України. На основі та у відповідності до схеми кварталу житлової забудови вул.Молодіжна Олешницькою сільською радою приймалися рішення про надання земельних ділянок у довічне успадковане володіння. Звернув увагу суду на ту обставину, що сільський голова ОСОБА_4 в одноосібному порядку зазначав площу земельної ділянки.

Представник відповідача Олешницької сільської ради Попович С.М., у судовому засіданні повністю заперечив вимоги позивача, вважав їх безпідставними та просив суд у задоволенні таких відмовити. Повністю підтримав наведені у відзиві на позовну заяву факти та обставини. Пояснив, що у сільській раді відсутня будівельно-архітектурна документація, квартал вул.Молодіжна не затверджений. Додав, що свого часу позивачем ОСОБА_1 було виготовлено будівельний паспорт на земельну ділянку із зазначенням її площі у розмірі 18 соток і відділом архітектури погоджено таку площу земельної ділянки. У свою чергу ОСОБА_3 у визначеному законом порядку у 2018 році звернувся до сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Подана ОСОБА_3 документація пройшла громадські слухання, шляхом розміщення оголошення у ЗМІ, після чого сільською радою затверджено містобудівну документацію, а експертом ОСОБА_5 надіслано повідомлення всім зацікавленим особам про здійснення замірів земельної ділянки ОСОБА_3 . На сесії сільської ради був присутній позивач ОСОБА_1 , де було затверджено земельну документацію за клопотанням ОСОБА_3 , без погодження сусіда ОСОБА_1 . Звернув увагу суду на ту обставину, що позивач сплачував податок на землю саме за 18 соток.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник адвокат Киретів В.В. заперечили відносно заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , підтримали думку представник відповідача. Адвокат Киретів В.В. просив суд звернути увагу суду та ту обставину, що позивачем та його представником ні у позові, ні у своїх поясненнях не вказують розміри земельної ділянки, яка виділена ОСОБА_1 ОСОБА_3 вказав, що набув право власності на земельну ділянку на законних підставах, відповідно до встановленої процедури набуття земельних ділянок у власність.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду показали, що вони є депутатами Олешницької сільської ради і були членами комісії при складанні акту про вирішення межового спору по АДРЕСА_1 між АДРЕСА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_1 02.11.2018 АДРЕСА_6 . При складанні акту вирішили рекомендувати сесії сільської ради надати дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки АДРЕСА_7 у власність. Показали, що ОСОБА_1 дійсно не був присутній під час розгляду клопотання ОСОБА_3 про погодження проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність без підпису сусіда ОСОБА_1 , хоча повідомлявся про засідання комісії у телефонному режимі. Члени земельної комісії виїжджали на місце розташування спірних ділянок, здійснювали їх заміри, а вже у приміщенні сільської ради складався даний акт.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показав, що дійсно працівники ТОВ «Експерт» п`ять разів виїжджали на місце розташування спірних ділянок, про що повідомлялися всі зацікавлені особи. Замовнику ОСОБА_3 було вручено проект, який не був підписаний сусідом ОСОБА_1 Вказаний квартал забудови у с.Олешник не затверджений.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), спеціальним нормативно правовим актом, який регулює правовідносини є Закон України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-ІV (далі Закон № 858-ІV).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №019399, виданого Олешницькою сільською радою 03.02.2006 року на підставі рішення виконкому сільської ради № 2 від 30.01.2006 року позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зробленим Виноградівським БТІ 03.02.2006 року за № 9749710. Вказаний житловий будинок позивач побудував на виділеній йому у довічне успадковане володіння земельній ділянці по адресу АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва житлових будинків. Виділення земельної ділянки позивачу відбулося на підставі рішення 9 сесії Олешницької сільської ради 22 скликання від 23.04.1997 року, оригінал якого досліджено у судовому засіданні.

Рішенням 3 сесії Олешницької сільської ради 23 скликання від 22.12.1998 року вирішено питання про виділення ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .Соломіна б/н земельної ділянки у довічне спадкове володіння для будівництва індивідуальних житлових будинків (оригінал рішення досліджено у судовому засіданні).

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні доказів, які подані третьою особою на заперечення позовних вимог ОСОБА_1 , між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник земельний спір ще у 2014 році щодо порушення межових знаків.

В подальшому, Рішенням тридцятої сесії Олешницької сільської ради 7 скликання від 11.04.2018 року за №216 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 від 19.03.2018 року, вирішено надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , мешканцю АДРЕСА_8 , для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 , орієнтовною площею 0,1800 га, яка знаходиться у його користуванні та рекомендовано ОСОБА_3 виготовити детальний план земельної ділянки території забудови по АДРЕСА_5 , а виготовлений проект землеустрою подати на затвердження сесії Олешницької сільської ради.

Як вказує позивач у своєму позові, з проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки, йому стало відомо про акт комісії з питань землекористування Олешницької сільської ради від 02.11.2018 року та рішення 38 сесії Олешницької сільської ради 7 скликання від 19.11.2018 року за № 274 «Про затвердження акту земельної комісії по вирішенню межових спорів».

Як вбачається з акту від 02.11.2018 року про вирішення межового спору по АДРЕСА_1 між АДРЕСА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_1 , комісія, розглянувши клопотання ОСОБА_11 про погодження проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність без підпису сусіда ОСОБА_1 , вирішила рекомендувати сесії сільської ради надати дозвіл ОСОБА_3 , мешканцю АДРЕСА_8 на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність за адресою АДРЕСА_5 без підпису сусіда ОСОБА_1 , беручи до уваги наявність детального плану території забудови АДРЕСА_5 , затвердженого рішенням сесії сільської ради №256 від 12.10.2018 року, рішення суду від 04.10.2017 року та ухвалу суду від 13.12.2017 року. Даний акт затверджено рішенням 38 сесії 7 скликання Олешницької сільської ради №274 від 19.11.2018 року.

У 2018 році сільським головою Попович С.М. згідно акту прийому - передачі земельної ділянки було передано, а ОСОБА_3 прийнято в 2018 році земельну ділянку площею 0,1800 га. за адресою АДРЕСА_5 . В подальшому, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 , кадастровий номер :07:004:004, було затверджено рішенням 40 сесії 7 скликання Олешницької сільської ради від 21.02.2019 року та передано вказану земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до вимог статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені у статтях 186, 186-1 ЗК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій», межування земель - комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних одиниць, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка.

Нормами статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Позивач просить визнати неправомірними дії Олешницької сільської ради щодо прийняття рішення від 11.04.2018 р. №216 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» та визнати недійсним це рішення. Згідно положень ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, розглядає клопотання особи у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. За результатами розгляду заяви громадянина ОСОБА_3 Олешницькою сільською радою цьому мешканцю громади було надано дозвіл на виготовлення відповідної землевпорядної документації. Згідно положень п. «в» ч.1 ст.20 Закону України «Про землеустрій» у разі надання земельних ділянок землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності. Відповідно до ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість). Саме на цій стадії формування вказаних матеріалів землевпорядної документації здійснюється погодження меж проектованої до відведення земельної ділянки з сусідніми (суміжними) землевласниками та/або землекористувачами. Тому при прийнятті Олешницькою сільською радою рішення від 11.04.2018 р. №216 права та інтереси ОСОБА_1 порушено не було, а саме рішення органу місцевого самоврядування прийнято у межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також позивач просить визнати неправомірними дії Олешницької сільської ради щодо прийняття рішення від 19.11.2018 р. №274 «Про затвердження акту земельної комісії по вирішенню межових спорів» та визнати недійсним це рішення. Відповідно до ч.3 ст.158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін (у даному випадку - заява ОСОБА_3 ), земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін (частини 1, 2 ст.159 Земельного кодексу України). Твердження позивача про відсутність інформації щодо розгляду спірного питання Олешницькою сільською радою не відповідає дійсності, оскільки такий був особисто повідомлений про час, дату та місце роботи земельної комісії, про що свідчать покази свідка ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_1 19.11.2018 року особисто приймав участь у розгляді Олешницькою сільською радою питання «Про затвердження акту земельної комісії по вирішенню межових спорів», надав свої доводи та пояснення, активно відстоював свою позицію.

У цьому розрізі питання необхідно зазначити, що 04.10.2017 року рішенням Виноградівського районного суду, яке було предметом перегляду у апеляційному порядку і залишено без змін, у справі №299/1598/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Олешницька сільська рада, позивачу було відмовлено у задоволенні позову про відновлення меж земельної ділянки. У вказаному рішенні суд відзначив, що жодних дій з встановлення (відновлення, визначення) межі власної земельної ділянки ОСОБА_1 не здійснив, а тому його вимоги до суміжного землекористувача та органу місцевого самоврядування є безпідставними (у судовому засіданні досліджено цивільну справу №299/1598/16-ц). Ці встановлені обставини не спростовані учасниками справи, а тому відповідно до ч.4,5 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Аналогічна ситуація має місце і в даному випадку, - позивач вказує на порушення межі його земельної ділянки, однак ситуаційне (планове) розташування такої межі на місцевості не визначено.

Аналогічна вимога про визнання неправомірними дій Олешницької сільської ради щодо прийняття рішення та визнання його недійсним висувається позивачем стосовно рішення Олешницької сільської ради від 21.02.2019 р. №297 «Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 ». З цього приводу слід зазначити, що відповідно до вимог ч.9 ст. 118 Земельного кодексу України орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Підстави для відмови у затвердженні Олешницькою сільською радою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність гр. ОСОБА_3 були відсутні, оскільки такий проект містив у своєму складі матеріали щодо наявності спору з суміжним землекористувачем та був погоджений відповідно до вимог ст. 186-1 Земельного кодексу України.

У постанові від 20.03.2019 р. у справі №350/67/15-ц Велика Палата ВС зазначила, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Окремо слід зазначити, що обраний позивачем спосіб правового захисту не є належним. ОСОБА_1 просить визнати недійсними рішення Олешницької сільської ради, які на даний час виконані, а третя особа ОСОБА_3 є власником нерухомого майна (земельної ділянки). На підставі цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією гр. ОСОБА_3 певних суб`єктивних прав, а саме - набуття права власності на об`єкт нерухомого майна. Ненормативні (індивідуальні) правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. Крім того, позивачем на розгляд суду поставлено позовні вимоги про визнання неправомірними дій та недійсними рішень Олешницької сільської ради. Однак, відповідно до вимог ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. У даній ситуації позивач просить про захист своїх прав у спосіб, що передбачений ч.1 ст.5 КАС України.

Окремо позивач порушує перед судом розгляд позовної вимоги про визнання за ним права володіння земельною ділянкою в АДРЕСА_1 . Правомірність володіння ОСОБА_1 підтверджує рішенням Олешницької сільської ради від 23.04.1997 року «Про виділення земельних ділянок для будівництва індивідуальних будинків». Такий факт Олешницькою сільською радою не оспорюється або заперечується.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Враховуючи вищенаведене, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, оформлених у відповідності до вимог закону.

У судовому засіданні встановлено, що документу на право власності на земельну ділянку позивач ОСОБА_1 не має, доказів установлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) не надав і технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не виготовляв.

Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року (справа № 6-658 цс 15), яка враховується судом, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України та якою визначено, що відповідно до частини другої статті 152 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Наведені вище обставини та встановлені факти в їх системному зв`язку вказують на відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позивачем не доведено наявність обставин, які вказують на існування порушення його прав діями відповідача, а тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Аннишинець Микола Васильович, до Олешницької сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання дій та рішень неправомірними, визнання права володіння нерухомим майном - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення виготовлено 25.06.2020 року.

ГоловуючийГ. І. Рішко