Єдиний унікальний номер справи 824/62/20
Номер провадження 22-ск/824/21/2020
У Х В А Л А

Іменем України

13 липня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., за участю секретарів судового засідання Горак Ю.М., Немудрої Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву MADA AL SAUDIAFOR TRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 08 січня 2020 року ухваленого у справі № 49/2019 за позовом Приватного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» (Україна) до MADAAL SAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) про визнання Контракту № KD-691 від 27 січня 2016 року розірваним з 31 грудня 2018 року, відшкодування сплати арбітражного збору і витрат на правову допомогу, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) подало до суду заяву про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 08 січня 2020 року ухваленого у справі № 49/2019 за позовом ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) до MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) про визнання Контракту № KD-691 від 27 січня 2016 року розірваним з 31 грудня 2018 року, відшкодування сплати арбітражного збору і витрат на правову допомогу.

Заява мотивована тим, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 08 січня 2020 року ухваленим у справі № 49/2019 було визнано розірваним 31 грудня 2018 року Контракт № KD-691 від 27 січня 2016 року, укладений між ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) та MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія). Стягнуто з MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) на користь ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) 20 200,00 доларів США як відшкодування суми арбітражного збору та 8 000,00 євро як відшкодування витрат на правову допомогу. Зобов`язано бухгалтерський відділ Торгово - промислової палати України повернути ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) 1 124,38 грн. як суму надлишково сплаченого арбітражного збору.

Відповідач арбітражного розгляду - MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) не погоджується із вказаним рішенням, вважає його таким, що суперечить вимогам Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», оскільки воно ухвалене із порушенням арбітражної процедури погодженої між сторонами та суперечить публічному порядку України.

Як підстави для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу заявник вказав, що арбітражна процедура не відповідала угоді сторін в частині розгляду спорів між сторонами колегією у складі трьох арбітрів, та відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не міг бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, також оскаржуване арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

В обґрунтування вказаних підстав зазначив, що у п. 7.5 Контракту № KD-691 від 27 січня 2016 року сторони передбачили, що арбітражна колегія повинна складатися із трьох арбітрів, проте рішення ухвалене лише двома арбітрами зі складу арбітражу у загальній кількості трьох арбітрів. При цьому арбітр ОСОБА_4 підписав рішення подавши свою окрему думку, у зв`язку із принциповою незгодою з оскаржуваним рішенням, в тому числі з підстав, з яких заявник звернувся із відповідним клопотанням про скасування вказаного арбітражного рішення до суду, а також з мотивів фактичного усунення від участі в процедурі призначення головуючого арбітра, про що вказав у пункті 7 (С). А тому заявник вважає, що арбітражний суд порушив арбітражну процедуру, не дотримавши принципів рівного ставлення до сторін, змагальності сторін та справедливого розгляду справи, наслідками чого є порушення арбітражним судом принципу процесуальної рівності сторін арбітражного розгляду, містить ознаки зловживання правом та не відповідає принципу добросовісності. Також вважає, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України, оскільки судом було порушено арбітражну процедуру та не дотримано принципу рівного ставлення до сторін та справедливого розгляду справи. Заявлена вимога позивача про визнання контракту розірваним не відповідає способам захисту, встановленим ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, суперечить вимогам п. 2 ст. 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Така вимога по суті є вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а тому не підлягала арбітражному розгляду в силу закону.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року було відкрито провадження у даній справі, витребувано з Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України матеріали справи № 49/2019 та надано учасникам справи строк для подання своїх заперечень (пояснень) з приводу поданої заяви та доказів, на яких такі заперечення (пояснення) ґрунтуються.

04 травня 2020 року до Київського апеляційного суду з МКАС при ТПП України надійшли матеріали запитуваної справи.

05 червня 2020 року до Київського апеляційного суду від ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) надійшли заперечення на заяву про скасування рішення МКАС при ТПП України від 08.01.2020 у справі № 49/2019, у яких Товариство просило відмовити у задоволенні заяви MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія), оскільки відсутні будь-які передбачені законом підстави для скасування оскаржуваного рішення.

У судовому засіданні представники відповідача арбітражного розгляду - MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) - Сіренко О.В., Логвиненко С.П. вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити з викладених в ній підстав з урахуванням висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи № 2985 від 26.06.2020.

Представники ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) - Друг О.М., Крицький Р.Г., Стеценко А.В., Шепіль О.В. заперечували проти вимог заяви та просили суд відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення арбітражного суду, з урахуванням викладених у запереченнях доводів та додаткових поясненнях наданих після отримання представниками висновку почеркознавчої експертизи, проведеної ТОВ «КНМЕУ» на замовлення MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія).

Дослідивши матеріали даної справи, ознайомившись із матеріалами справи МКАС при ТПП України № 49/2019, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, показання свідка ОСОБА_2 суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) про скасування рішення арбітражного суду необхідно відмовити з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, яка перебуває у провадженні суду, та з матеріалів справи МКАС при ТПП України № 49/2019, 27 січня 2016 року між (на той час) ПАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) (Постачальник) та MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) (Покупець) було укладено Контракт № KD-691, згідно з яким Постачальник зобов`язався постачати, а Покупець прийняти та оплатити товар згідно із Специфікаціями до Контракту, що є його невід`ємною частиною.

Згідно із п. 1.1 Контракту Постачальник надав Покупцю ексклюзивне право продавати свій товар на території Саудівської Аравії до 2018 року з правом автоматично продовжувати строк дії Контракту на три роки за певних умов.

Пунктом 9.5 Контракту сторони передбачили у разі, якщо за два місяці до закінчення строку дії Контракту жодна із Сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвати Контракт, дія Контракту продовжується ще на три роки (з урахуванням вимог п.1.1 Контракту).

01 жовтня 2018 року листом № 01/10/2018-1 постачальник повідомив покупця про небажання продовжувати строк дії Контракту та з посиланням на п. 9.5 Контракту зазначив, що Контракт припиняється з 31.12.2018.

Зазначений лист MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) отримало 16.10.2018 та 28.10.2018 - електронною поштою, 18.10.2018 - кур`єрською поштою DHL Express, а також 11.11.2018 та 17.12.2018 - рекомендованим поштовим відправленням. Проте, відповіді на вказаний лист Покупець не надав та вважає, що Контракт зберіг свою дію.

Звертаючись до МКАС при ТПП України із позовом до MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія), ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) просило арбітражний суд визнати розірваним з 31 грудня 2018 року Контракт № KD-691 укладений 27 січня 2016 року між ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) та MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія). Стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату реєстраційного та арбітражного зборів, витрати на правову допомогу.

Відповідні вимоги позову ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) були предметом спору, який сторони передали на вирішення Міжнародного комерційного арбітражу суду при Торгово - промисловій палаті України згідно укладеної між ними арбітражної угоди.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 08 січня 2020 року визнано Контракт № KD-691 від 27 січня 2016 року, укладений між ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) та MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія), розірваним 31.12.2018. Стягнуто з MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) на користь ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) 20 200,00 доларів США арбітражного збору та 8 000,00 євро витрат на правову допомогу. Зобов`язано бухгалтерський відділ Торгово - промислової плати України повернути ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) 1 124,38 грн. як суму надлишково сплаченого арбітражного збору.

Так, відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Частиною першою статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:

1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або

б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або

2) суд визначить, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Частиною першою статті 34 вказаного Закону передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» «арбітраж» - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Згідно зі статтею 16 вказаного Закону питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у кожній конкретній справі вирішує склад Арбітражного суду, який розглядає спір.

У силу положень статті 7 цього Закону Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України має право розглядати спори за наявності письмової угоди сторін про передачу спору, що виник між ними або може виникнути в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні, на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до частини 1 статті 7 вищевказаного Закону арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Як вбачається із матеріалів арбітражної справи № 49/2019 за позовом ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) до MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) про визнання Контракту розірваним, її розгляд здійснювався Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово - промисловій палаті України на підставі арбітражної угоди, укладеної між ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) та MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) у вигляді арбітражного застереження, що міститься в розділі 7 «Порядок врегулювання спорів. Застосоване законодавства» Контракту № KD-691 від 27 січня 2016 року.

Так, п. 7.2 Контракту сторони погодили, що всі спори, які виникають відповідно до цього Контракту або у зв`язку з ним (у тому числі будь - яке питання відносно існування дійсності або припинення самого Контракту), та не можуть бути врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України.

Також сторони погодили, що арбітражний розгляд здійснюватиметься згідно з Регламентом Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України і арбітражне рішення має бути виконане відповідно до Нью - Йоркської конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року. Місцем проведення арбітражного розгляду - приміщення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України в місті Києві, Україна (п. п. 7.3, 7.4 Контракту).

Пунктом 7.5 вказаного Контракту сторони визначилися, що арбітражна колегія повинна складатися із трьох арбітрів.

Тобто, сторони однозначно у письмовій формі визначили арбітражне застереження, відповідно до якого будь-який спір, розбіжності або вимога підлягають розгляду у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України у відповідності з його регламентом. Також сторони узгодили кількість арбітрів, місце проведення засідання складу Арбітражного суду та мову арбітражного розгляду.

Це арбітражне застереження є арбітражною угодою, укладеною сторонами у письмовій формі, і такою, що відповідає вимогам статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» щодо форми арбітражної угоди, оскільки вона укладена в письмовій формі і міститься в документі, підписаному сторонами.

Звертаючись із позовною заявою до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України, ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) посилався саме на вказане арбітражне застереження.

Частина 2 статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначає, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися:

- спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також

- спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Укладаючи договір сторони дійшли згоди щодо вирішення спорів в МКАС при ТПП України. Арбітражне застереження викладене у договорі є чинним, не визнано недійсним у встановленому законом порядку та не змінено сторонами Контракту.

Таким чином, при укладенні 27.01.2016 Контракту № KD-691 жодна із сторін не заявила про неможливість внесення до нього арбітражної угоди і відсутність у МКАС при ТПП України компетенції вирішувати спір за даним договором.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Аналогічне роз`яснення наведено у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України».

За таких обставин, суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування Міжнародним комерційним арбітражним судом норм матеріального права України при вирішенні спору та переглядати спір по суті.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо припинення дії самого Контракту, оскільки MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) вважає, що контракт не припиняв свою дію, а тому відбулася його автоматична пролонгація згідно зазначених у контракті вимог. Проте ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) не погоджується із зазначеним та вважає, що договір припинив свою дію 31.12.2018.

У п.7.2 Контракту, укладеному 27.01.2016, сторони погодили, що усі спори, які виникають відповідно до Контракту або у зв`язку з ним, у тому числі будь - яке питання відносно існування, дійсності, або припинення самого контракту підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до МКАС при ТПП України. Будь - яких винятків щодо розгляду спорів, які виникнуть між сторонами відповідно до Контракту, останні не зазначили. Жодних змін щодо цього не вносили.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» постійними арбітражними установами, що діють в Україні, є Міжнародний комерційний арбітражний суд та Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті України.

Згідно із статтею 2 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (додаток № 1 до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») до Міжнародного комерційного арбітражного суду можуть за угодою сторін передаватись на вирішення: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, які виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін спору знаходиться за кордоном, а також: спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

У статті 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановлено, що ніяке судове втручання не повинно мати місце, крім як у випадках, коли воно передбачене у цьому Законі. Тому питання про неможливість виконання арбітражної угоди вирішується судом виключно у випадках, передбачених статтею 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статтею ІІ Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року).

Нью-Йоркська конвенція 1958 року передбачає, що кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала «патологічний характер», головним чином у таких випадках: і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

Тобто сторони Контракту узгодили: місце проведення арбітражного розгляду (місто Київ) та установу, яка має здійснювати цей розгляд. Таким чином, цей спір підпадає під юрисдикцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, про що зазначено у статті 2 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України.

А тому посилання заявника в цій частині як на підставу для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу у даній справі є безпідставними та необґрунтованими, повністю спростовуються наведеними нормами закону.

Щодо посилань заявника про невідповідність складу арбітражу та арбітражної процедури угоді сторін як на підставу для скасування арбітражного рішення, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту заяви MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) вказує на те, що всупереч арбітражному застереженню, укладеному між сторонами, справу міжнародним арбітражним судом було розглянуто двома арбітрами зі складу арбітражу у загальній кількості трьох арбітрів, а наявність окремої думки арбітра ОСОБА_4 свідчить, зокрема, про його незгоду із арбітражним рішенням та про фактичне усунення від здійснення повноважень арбітра у справі в частині процедури призначення головуючого арбітру.

Проте такі посилання заявника є помилковими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, п. 7.5 Контракту № KD-691 від 27 січня 2016 року сторони передбачили, що арбітражна колегія повинна складатися із трьох арбітрів.

Відповідно до частини першої статті 31 Регламенту МКАС сторони можуть на власний розсуд погодити процедуру призначення арбітра чи арбітрів за умови дотримання положень цього Регламенту. У разі відсутності такої угоди: - при арбітражі з трьома арбітрами кожна сторона призначає одного арбітра і два призначені таким чином арбітри призначають третього арбітра - голову складу Арбітражного суду у даній справі; якщо сторона не призначить арбітра протягом 30 днів після отримання повідомлення МКАС про це або якщо два арбітри протягом 30 днів з моменту їхнього призначення не домовляться про призначення третього арбітра, арбітр згідно з пунктом 3 статті 11 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» призначається Президентом Торгово-промислової палати України;

Частиною четвертою статті 31 Регламенту МКАС визначено, якщо призначений стороною кандидат відмовився від виконання функцій арбітра або протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення МКАС про його призначення не підписав заяву про прийняття функцій арбітра, секретаріат МКАС негайно пропонує цій стороні протягом 5 днів після отримання повідомлення про це призначити іншого арбітра. Якщо сторона не скористається цією можливістю, арбітр призначається Президентом Торгово-промислової палати України.

Згідно частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть за власним розсудом узгодити процедуру призначення арбітра чи арбітрів за умови дотримання положень пунктів 4і 5цієї статті. В разі відсутності такої угоди: - при арбітражі з трьома арбітрами кожна сторона призначає одного арбітра, і двоє призначених таким чином арбітрів призначають третього арбітра; якщо сторона не призначить арбітра протягом 30 днів після отримання прохання про це від другої сторони або якщо двоє арбітрів протягом 30 днів з моменту їх призначення не домовляться про призначення третього арбітра, на прохання будь-якої сторони арбітр призначається органом, зазначеним упункті 1статті 6;

Рішення з будь-якого питання, що приймається згідно з пунктом 3 або 4цієї статті органом, зазначеним у пункті 1статті 6, не підлягає оскарженню. При призначенні арбітра орган зважає на будь-які вимоги, що ставляться до кваліфікації арбітра угодою сторін, і такі міркування, які можуть забезпечити призначення незалежного і неупередженого арбітра, а в разі призначення одноособового або третього арбітра бере також до уваги бажаність призначення арбітром особи іншого громадянства, ніж громадянство, до якого належать сторони (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Частиною 3 статті 31 цього Закону визначено, що особа, яка приймає функції арбітра, у найкоротший строк заповнює та підписує заяву, форма якої затверджується Президією МКАС, із висловленням згоди прийняти та виконувати функції арбітра відповідно до Регламенту МКАС.

Як вбачається із матеріалів арбітражної справи, ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) призначило арбітра Кузнєцову Н.С., яка заявою від 29.03.2019 прийняла функції арбітра та підтвердила незалежність арбітра від сторін.

У свою чергу, MADAALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) призначило арбітром ОСОБА_4

08.07.2019 ОСОБА_4 надав свою згоду прийняти та виконувати функції арбітра у даній справі у відповідності до Регламенту МКАС при ТПП України та повідомив про незалежність від сторін.

Листом № 1198/14-7 Генеральний секретар МКАС при ТПП України повідомив арбітра Войтовича С.А. про те, що арбітри, призначені сторонами, Кузнєцова Н.С. та ОСОБА_4 , призначили його головуючим складу арбітражу у справі №49/2019. У зв`язку із цим МКАС попросив арбітра Сергія Войтовича повідомити про наявність/відсутність конфлікту інтересів та чи він приймає це призначення.

10.07.2019 Войтович С.А. прийняв функції арбітра та підтвердив незалежність арбітра від сторін, про що надав письмову заяву.

Рішенням (постановою) від 10 липня 2019 року було призначено Войтовича С.А. головуючим арбітром в арбітражній справі № 49/2019 за позовом Приватного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» (Україна) до MADAALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) про визнання Контракту № KD-691 від 27 січня 2016 року розірваним з 31 грудня 2018 року, відшкодування сплати арбітражного збору і витрат на правову допомогу. Рішення (постанова) підписане обома арбітрами - Кузнєцовою Н .С. та ОСОБА_4

Таким чином, вказаним рішенням призначені сторонами арбітри Наталія Кузнєцова та ОСОБА_4 у відповідності до вимог статті 11 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статті 31 Регламенту МКАС при ТПП України призначили Сергія Войтовича головуючим арбітром у арбітражній справі № 49/2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Регламенту МКАС у разі коли арбітр юридично чи фактично виявляється неспроможним виконувати свої функції або невиправдано довго не виконує їх з інших причин, повноваження арбітра можуть бути припинені за його заявою про самовідвід або за угодою сторін. Рішення про припинення повноважень арбітра із зазначених вище підстав може бути прийняте також Президією МКАС за власною ініціативою.

Згідно з ст. 60 Регламенту МКАС арбітражне рішення приймається одноособовим арбітром або, при колегіальному складі, більшістю складу Арбітражного суду. Арбітр, який не згоден із прийнятим рішенням, має право викласти письмово свою окрему думку, яка долучається до арбітражного рішення.

08.01.2020 Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово - промисловій палаті України було ухвалене рішення у справі № 49/2019 за позовом Приватного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» (Україна) до MADAALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) про визнання Контракту № KD-691 від 27 січня 2016 року розірваним з 31 грудня 2018 року, відшкодування сплати арбітражного збору і витрат на правову допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 склав окрему думку, у пункті 7 якої зазначив, що він нібито не приймав участі у процедурі призначення головуючого арбітра,а відтак помилковим є твердження в арбітражному рішенні про те, що рішенням від 10 липня 2019 року Наталія Кузнєцова , призначена позивачем, та ОСОБА_4 , призначений відповідачем, призначили Сергія Войтовича головуючим арбітром у даній справі.

Під час розгляду справи судом представниками заявника було зазначено про те, що ОСОБА_11 не підписував постанову та не надавав згоду на виконання функції головуючого арбітра Войтовичем С.А. у даній справі відповідно до Регламенту МКАС.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження зазначеного представниками MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) у судовому засіданні 26.06.2020 було надано висновок експерта № 2985 від 26.06.2020 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, яку було проведено експертом Київської незалежної судово - експертної установи Кривошеїною О.П. за заявою представника MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) Сіренка О.В.

На дослідження експерту було надано електрофотокопії арбітражного рішення від 08.01.2020 ухваленого у справі № 49/2019, окремої думки арбітра ОСОБА_4 , рішення про призначення голови складу арбітражного суду від 10.07.2019.

Експерт досліджувала у Висновку № 2985 від 26.06.2020 р. наступне: Чи виконані підписи від імені ОСОБА_4 у документах: Арбітражне рішення МКАС по справі № 49/2019 від 08 січня 2020 року; Окрема думка арбітра ОСОБА_4 по справі № 49/2019 від 08 січня 2020 року; Рішення про призначення голови складу арбітражного суду від 10 липня 2019 року по справі № 49/2019 однією особою.

Згідно висновків експертизи підписи від імені ОСОБА_4 , зображення яких містяться: - в рядку «Arbitrator ОСОБА_4» електрофотокопії Арбітражного рішення МКАС по справі № 49/2019 від 08 січня 2020 року (ARBITRAL AWARD rendered in Kyiv, Ukraine on 8 January 2020 Case No. 49/2019); - в рядку «Arbitrator ОСОБА_4 » Окремої думки арбітра ОСОБА_4 у справі № 49/2019 від 08 січня 2020 року (Dissenting ADMINISTERED BY THE INTERNATIONAL COMMERCIAL ARBITRATION COURT AT THE UKRAINIAN CHAMBER OF COMMERCE AND INDYSTRY UNDER THE RULES OF THE INTERNA TIONAL COMMERCIAL ARBITRATION COURT APPROVED BY THE DESION OF THE PRESIDIUM OF THE UKRAINIAN CHAMBER OF COMMERCE AND INDUSTRY NO, 25 (6) OF JULY 27, 2017; виконані однією особою.

Підпис від імені ОСОБА_4 , зображення якого міститься в графі «ОСОБА_4» електрофотокопії рішення про призначення голови складу арбітражного суду від 10 липня 2019 року по справі № 49/2019 (DECISION on Appointment of the Presiding Arbitrator) виконаний іншою особою.

Надаючи оцінку поданому висновку експерта суд враховує наступне.

Так, відповідно до п 3.5. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 8.10.1998 № 53/5 коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Відповідно до п. 1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал., в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Натомість на дослідження експерту було надано лише елеткрофотграфічні копії документів, що суперечить вказаним вимогам закону.

У порушення положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень у розпорядження експерта не було надано вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки підпису ОСОБА_4 .

Із Висновку №2985 від 26.06.2020 чітко вбачається, що у якості зразків підпису для порівняльного дослідження експерту заявником були надані лише три документи замість необхідних 15 документів з вільними зразками підпису та 5-8 аркушів з експериментальними зразками підпису.

За відсутності достатньої кількості зразків підпису для почеркознавчого дослідження експерт не могла на підставі двох зразків підписів на Окремій думці та Арбітражному рішенні встановити належність цих підписів одній особі; а також виключити належність цих підписів особі, яка підписала Рішення про призначення на підставі одного зразка підпису на цьому Рішенні.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 ЦПК України порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Згідно п. 1.7 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень експертизи та дослідження, що проводяться атестованими судовими експертами, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, здійснюються з урахуванням обмежень, передбачених статтею 7 Закону України «Про судову експертизу».

Статтею 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Згідно положень п.п. 1.2.1 п. 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень почеркознавча експертиза відноситься до криміналістичних експертиз.

Як вбачається Висновок № 2985 від 26.06.2020 складено ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа», яка не має статусу державної спеціалізованої установи. У вступній частині Висновку № 2985 міститься опис кваліфікації експерта Кривошеїної О.П. з посиланням на право проводити криміналістичні види судових експертиз, (підтверджено ЕКК МВС України 06.10.2008, ЕКК КНДІСЕ Міністерства Юстиції України 30.03.2011.

Згідно зі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово - експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних експертиз здійснюється виключно державними спеціалізованими установами. Проте ТОВ « Київська незалежна судово - експерта установа» не є суб`єктом судово-експертної діяльності в розумінні закону та не належить до сфери управління Міністерства юстиції України, а є самостійним суб`єктом господарювання, діяльність якого регулюється відповідно до чинного законодавства України.

Разом з тим, представниками ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) у розпорядження суду було надано відповідь Міністерство юстиції України від 07.07.2020 вих. № 554/18875-33-20/6.3 на адвокатський запит Стеценка Андрія щодо отримання інформації. Згідно зазначеної відповіді за даними державного Реєстру атестованих судових експертів свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта №475, видане Кривошеїній О.П. на підставі рішення експертно - кваліфікаційної комісії Міністерства внутрішніх справ від 06.10.2008 з правом проведення почеркознавчої експертизи за експертною спеціальністю 1.1; технічної експертизи документів за експертизи спеціальностями:2.1, 2.3; балістичної експертизи за експертними спеціальностями:3.1, 3.2, 3.3; трасо логічної експертизи за експертними спеціальностями: 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 4.6; портретної експертизи за експертною спеціальністю 6.2, недійсне з 29.03.2010.

Свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта № 44-11, видане Кривошеїній О.П на підставі рішення експертно - кваліфікаційної комісії КНДІСЕ від 30.03.2011 з правом проведення почеркознавчої експертизи за експертною спеціальністю 1.1 - дослідження почерку та підписів; технічної експертизи документів за експертними спеціальностями : 2.1 - дослідження реквізитів документів; 2.3 - дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів, недійсне з 06.06.2012.

У свою чергу, відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про те, що наданий представниками MADAAL SAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) у розпорядження суду висновок експерта № 2985 від 26.06.2020 складений експертом Київської незалежної судово - експертної установи Кривошеїною О.П. за результатами проведення почеркознавчої експертизи не є належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки складений у порушення зазначених вимог закону. Суд критично оцінює вказані у ньому висновки експерта, так як вони зроблені всупереч встановленим вимогам закону з питань судово-експертної діяльності, а сам висновок здійснено експертом, яка не була повноважною на проведення почеркознавчої експертизи.

А крім того, зазначений висновок експерта не свідчить про те, що підпис від імені ОСОБА_4 у рішенні про призначення голови складу арбітражного суду від 10 липня 2019 року по справі № 49/2019 виконаний не ним особисто, а іншою особою.

У судовому засіданні 12.06.2020 судом було задоволено клопотання представників MADAAL SAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) про допит ОСОБА_4 у якості свідка для з`ясування усіх обставин справи з метою дотримання процедури змагальності та диспозитивності сторін у судовому процесі.

Представники заявника - Сіренко О.В. та Логвиненко С.П. обов`язок щодо вручення свідку ОСОБА_4 судової повістки взяли на себе та зобов`язувалися вручити йому судову повістку про виклик у судове засідання для дачі показань.

26.06.2020 у судовому засіданні представники MADAALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) пояснили, що повідомили ОСОБА_4 про виклик його до суду у якості свідка, проте останній повідомив, що з урахуванням ситуації в Україні пов`язаної з COVID -19 перебуває на самоізоляції, з`явитися до суду не може через карантин. Судом було оголошено перерву у справі до 13.07.2020 для забезпечення явки свідка ОСОБА_4 до суду для дачі показань.

Судом було роз`яснено представникам MADAAL SAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) положення статей 12, 13 ЦПК України щодо здійснення судочинства на засадах змагальності сторін, права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, доведення обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, диспозитивність цивільного судочинства.

Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Представники MADA ALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) не скористалися наданим їм судом правом змагальності та диспозитивності судового процесу, не забезпечили явку 13.07.2020 у судове засідання свідка ОСОБА_4 , будь-яких заяв, клопотань у зв`язку з неможливістю забезпечити явку свідка в судове засідання не заявляли.

З урахуванням зазначеного суд вважав за можливе продовжити розгляд справи без допиту свідка ОСОБА_4 та ухвалити у справі судове рішення на підставі зібраних під час розгляду справи та наданих сторонами доказів.

Разом з тим, за клопотанням ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» (Україна) було допитано свідка ОСОБА_2 , яка з 10.11.2009 призначена на посаду генерального секретаря Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України.

Під час допиту свідок ОСОБА_2 показала, що 08-09 липня 2019 у телефонному режимі ОСОБА_4 повідомив їй про свою згоду прийняття функцій арбітра у даній справі з боку відповідачів. Проте вона не пам`ятає чи в її присутності ОСОБА_4 підписував рішення (постанову) про призначення головуючого арбітра у справі № 49/2019. Також свідок ОСОБА_2 показала, що в неї відсутні сумніви щодо того, що саме ОСОБА_4 підписав постанову про призначення головуючого арбітра у даній справі. Усі документи, які підписуються арбітрами підписуються ними у приміщенні суду. Також показала, що якби ОСОБА_4 не погоджувався з обраним головуючим арбітром, то за Регламентом та Законом він повинен був подати заяву, заперечувати проти кандидатури головуючого арбітра. ОСОБА_4 мав можливість заздалегідь до початку розгляду справи арбітражним судом подати заяву заперечення, генеральному секретарю суду, голові арбітражного суду, президіуму МКАС, але таких заяв від нього не надходило.

Так, згідно з приписами Закону та Регламенту МКАС одностайність арбітрів при винесенні Арбітражного рішення не вимагається, а для законності такого рішення достатньо лише підписів більшості Складу арбітражу (тобто двох з трьох арбітрів). У Арбітражній справі дану вимогу було повністю дотримано.

Попри свою незгоду із Арбітражним рішенням по суті, арбітр ОСОБА_11 підписав це Арбітражне рішення, чим засвідчив здійсненням ним своїх повноважень як арбітра у Арбітражній справі. Відсутність одностайності між арбітрами при винесенні Арбітражного рішення не є підставою для його скасування і жодним чином не свідчить про те, що арбітр не згодний з Арбітражним рішенням був усунутий від здійснення своїх повноважень. Тому наявність окремої думки ОСОБА_4 не означає, що справа розглядалась лише двома арбітрами, а арбітражну процедуру було порушено.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 мав доступ до усіх матеріалів справи та аналізував їх, був присутній на судових засіданнях в Арбітражній справі, ставив запитання до сторін, розглядав та вирішував разом з іншими арбітрами клопотання та заяви подані сторонами до та під час розгляду справи, оцінював докази в Арбітражній справі, не погодився по суті з Арбітражним рішенням, ухваленим більшістю складу арбітражу, та, як наслідок, склав окрему думку, яка була долучена до Арбітражного рішення, що за своїм змістом фактично зводиться до незгоди з прийнятим арбітражним судом рішення по суті спору. Відповідачем під час розгляду справи арбітражним судом також не було заявлено жодних заперечень щодо отримання будь-якого положення Регламенту МКАС або Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у зв`язку з нібито невідповідністю складу арбітражу та арбітражної процедури угоді сторін. У зв`язку з цим, MADAALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) вважається такою, що відмовилася від свого права на заперечення щодо будь-яких процесуальних питань, пов`язаних із розглядом арбітражної справи.

Таким чином, твердження заявника про те, що арбітр ОСОБА_4 був фактично усунутий від здійснення повноважень арбітра в Арбітражній справі не відповідають дійсності та повністю спростовуються встановленими під час розгляд справи обставинами, які підтверджується належним та допустимими доказами у справі.

Саме на MADA ALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) покладено обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на порушення процедури призначення складу арбітражу або арбітражної процедури. Проте заявником не надано у розпорядження суду належних та допустимих доказів, на підтвердження викладених у заяві порушення арбітражної процедури при винесенні Арбітражного рішення в Арбітражній справі. При цьому, посилання на окремі пункти окремої думки арбітра ОСОБА_4 повністю спростовуються фактичними обставинами та наявними у суду матеріалами Арбітражної справи. Поряд з цим, суд у відповідності до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, не збирає докази самостійно.

Не знайшли підтвердження під час розгляду справи й твердження MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) про те, що рішення МКАС при ТПП України від 08.01.2020 суперечить публічному порядку, оскільки такі доводи зводяться виключно до незгоди з ухваленим рішенням у зв`язку з недопустимістю доказів на яких воно базується, що не може бути розцінено як порушення публічного порядку.

Так, відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Аналогічне положення містить частина 2 статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року роз`яснено, що під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Стаття 459 ЦПК України не містить визначення того, що розуміється під «публічним порядком».

При визначенні змісту цього поняття варто ураховувати рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі у 2002 році, у яких зазначено, що остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися за винятком надзвичайних обставин.

Такі надзвичайні обставини існують, якщо визнання або примусове виконання арбітражного рішення буде суперечити міжнародному публічному порядку. Згідно з пунктом 1 (d) цих рекомендацій, міжнародний публічний порядок будь-якої держави включає в себе: (I) фундаментальні принципи, що стосуються справедливості або моралі, які держава бажає захищати, навіть якщо вона не була безпосередньо залучена до участі у спорі; (Ii) правила, призначені для обслуговування основних політичних, соціальних або економічних інтересів держави, відомі як lois de polis або «правила громадського порядку»; і (Iii) обов`язок держави дотримуватися своїх зобов`язань перед іншими державами або міжнародними організаціями.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише коли суд визначить, що: об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України, арбітражне рішення суперечить публічному порядку (orde public) України.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про міжнародне приватне право» норма права іноземної держави не застосовується у випадках, якщо її застосування призводить до наслідків, явно несумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України. У таких випадках застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок з правовідносинами, а якщо таке право визначити або застосувати неможливо, застосовується право України. Відмова в застосуванні права іноземної держави не може ґрунтуватися лише на відмінності правової, політичної або економічної системи відповідної іноземної держави від правової, політичної або економічної системи України.

Під публічним порядком необхідно розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи: у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, не порушення територіальної цілісності тощо.

Під публічним порядком у цьому та інших випадках, коли незаподіяння йому (публічному порядку) шкоди обумовлює можливість визнання і виконання рішення, належить розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів.

Застереження про публічний порядок у загальному вигляді сформульоване у міжнародних конвенціях. Зокрема, у статті 6 Конвенції ООН про право, що застосовується до міжнародної купівлі-продажу товарів, від 15 червня 1995 року встановлено, що в кожній із держав, які домовляються, застосування права, визначеного цією Конвенцією, може бути виключено з мотивів публічного порядку. Таке ж правило встановлене у статті 18 Конвенції ООН про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу товарів від 22 грудня 1986 року.

Таким чином, головним завданням застереження про публічний порядок у міжнародному праві є вирішення колізій різних країн.

Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.

Статтею 12 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що норма права іноземної держави не застосовується у випадках, якщо її застосування призводить до наслідків, явно не сумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України. У таких випадках застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок з правовідносинами, а якщо таке право визначити або застосувати неможливо, застосовується право України. У разі якщо суд розглядає спірні правовідносини на підставі домовленості сторін, публічний порядок цієї держави безпосередньо не зачіпається.

Виконання зазначеного Арбітражного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, оскільки це рішення ухвалено виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, відповідно це рішення поширює свою дію тільки на боржника.

Крім того, спірні правовідносини у межах розгляду справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), зі змісту договору не вбачається факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, тому публічний порядок України в цьому випадку не зачіпається.

Заявник не надав суду доказів, що арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або вказане рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.

Судом не встановлено, а заявником не доведено обставин, які б свідчили про те, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 08 січня 2020 року ухвалене у справі № 49/2019 суперечить публічному порядку України.

Будь-яка оцінка судом обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були подані сторонами арбітражного розгляду тощо, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», та порушення принципу юридичної визначеності судового рішення.

Отже, оспорюване рішення МКАС при ТПП України ухвалено компетентним арбітражним судом відповідно до укладеного між сторонами договору, та виконання цього рішення не суперечить публічному порядку України. Суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування МКАС при ТПП України норм матеріального права України при вирішенні спору та переглядати спір по суті.

Посилання заявника на порушення під час розгляду справи Регламенту МКАС при ТПП України щодо рівності сторін не підтверджено належними та допустимими доказами є безпідставними та необґрунтованими. Жодного порушення судом принципів законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальності сторін та свобода у наданні ними своїх доказів, під час розгляду справи встановлено не було та заявником не доведено, і доводи щодо невідповідності арбітражного рішення публічному порядку України зводяться до його незгоди з цим рішенням.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що МКАС при ТПП був компетентний розглядати спір, у відповідності з арбітражним застереженням, що міститься в укладеному між сторонами договорі та ухвалене ним рішення не може бути визнане таким, що суперечить публічному порядку України, а доводи заяви не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Наведені MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) у заяві підстави для скасуванні рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 08 січня 2020 року ухваленого у справі № 49/2019 зводяться до переоцінки доказів та власне незгоди заявника з висновками міжнародного арбітражного суду щодо їх оцінки.

Разом з цим, слід наголосити, що створення проарбітражного клімату у країні підвищує її інвестиційну привабливість. Відповідно, виникає попит на цивілізоване вирішення комерційних, інвестиційних і корпоративних спорів, які, як свідчить світова статистика, ефективніше всього вирішуються за допомогою міжнародного арбітражу, який обирається безпосередньо сторонами контракту.

Однією зі сторін спору є завжди нерезидент, який разом з українською стороною обирає юрисдикцію. Передаючи спори на розгляд до МКАС, обидві сторони таким чином висловлюють йому свою довіру і, в даному випадку, сторони в укладеному договорі визначили, що рішення арбітражу буде виступати кінцевим та обов`язковим для них.

Відтак, розглядаючи заяву про скасування арбітражних рішень, необхідно виважено та ретельно підходити до цього питання із суворим дотриманням норм національного та міжнародного законодавства з метою якнайменшого втручання у договірні відносини сторін щодо розгляду спору арбітражем, звісно якщо при такому розгляді були дотримано всіх визначених законодавством процедур.

Саме такий підхід сприятиме довірі іноземних компаній до держави, що в свою чергу позитивно відобразиться на інвестиційному кліматі, розвитку бізнесу та економіки країни в цілому.

Отже, повно та всебічно розглянувши справу, надавши всім доводам учасників справи правову оцінку, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 08 січня 2020 року ухваленого у справі № 49/2019, встановлених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» .

А відтак, суд відмовляє MADA AL SAUDIA FOR TRADE AND DEVELOPMENT (Саудівська Аравія) у задоволенні заяви про скасування рішення МКАС при ТПП України від 08 січня 2020 року у справі № 49/2019, а рішення арбітражного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 279, 457 459, 460 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Відмовити MADAALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) у задоволенні заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 08 січня 2020 року ухваленого у справі № 49/2019 за позовом Приватного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» (Україна) до MADAALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) про визнання Контракту № KD-691 від 27 січня 2016 року розірваним з 31 грудня 2018 року, відшкодування сплати арбітражного збору і витрат на правову допомогу.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 08 січня 2020 року ухвалене у справі № 49/2019 за позовом Приватного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» (Україна) до MADAALSAUDIAFORTRADEANDDEVELOPMENT(Саудівська Аравія) про визнання Контракту № KD-691 від 27 січня 2016 року розірваним з 31 грудня 2018 року, відшкодування сплати арбітражного збору і витрат на правову допомогу залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня виготовлення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції - Київський апеляційний суд.

Ухвала суду, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції - Верховним Судом.

Повна ухвала складена 14 липня 2020 року.

Суддя Л.Д. Поливач