Справа № 761/871/20
Провадження № 2/761/3761/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Архипову І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , з послідуючими уточненнями, в якому просила суд: стягнути з ОСОБА_2 на її ( ОСОБА_1 ) користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з листопада 2007 року по листопада 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона самостійно здійснює повне матеріальне забезпечення, утримання та догляд за неповнолітньою донькою. Відповідач зовсім не надає ніякого матеріального забезпечення на утримання їх спільної дитини.

Позивачка та її представник в судове засідання не з?явились; про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивачки подано заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки; на задоволенні позовної заяви наполягають у повному обсязі. Також, представник позивачки просив прийняти суд до ваги технічну помилку в тім, що в прохальній частині позовної заяви помилково було зазначено, що аліменти необхідно стягнути у твердій грошовій одиниці та у частці від заробітку, тоді, як правильними є позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно.

Відповідач та його представник в судове засідання не з?явились; про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; направили письмовий відзив на позов; до початку розгляду справи подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності; проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно не заперечує.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з?ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об?єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2007 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року було розірвано ( справа № 761/33756/18 ).

Від шлюбу мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачка наголошувала, що спільна неповнолітня донька сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання доньки. На спростування цих обставин відповідачем не було надано до суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання (ст. 141 СК України).

Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

Судом достовірно встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку дитина потребує.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов?язку утримання доньки, передбачених законом, судом не встановлено.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в Постанові № 3 від 15 червня 2006 року ?Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів?, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст.191 СК України).

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).

До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України)

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, за винятком витрат суб?єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов?язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 грудня 2019 року між адвокатським об?єднанням ? Мазуренко Войтюк та партнери ? та ОСОБА_1 було укладено договір №942 про надання правової ( правничої ) допомоги.

Згідно попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу при підготовці документів по справі та подачі позову до суду складає 10 565, 50 грн. ( а.с.11-13 ).

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 на виконання умов вищезазначеного договору було вчинено оплату послуг на загальну суму 10 565, 50 грн., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера від 24 грудня 2019 року ( а.с.18 ).

Згідно акту №1 приймання передачі наданих послуг правової допомоги згідно до договору № 942 від 24 грудня 2019 року про надання правової ( правничої ) допомоги, вартість послуг, наданих адвокатом, які надані належним чином та у повному обсязі, відповідно до умов договору, складає 6 723, 50 грн.

Відповідно до ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Проте суд, враховуючи положення діючого законодавства, оцінюючи зв?язок витрат зазначених в розрахунку з розглядом справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки в частині стягнення понесених нею витрат на правничу допомогу у розмірі 6 723, 50 грн. Оскільки, у попередньому розрахунку вартості витрат на правничу допомогу були зазначені витрати з урахуванням саме представництва інтересів позивачки в суді (прийняття участі з розрахунку 3 судових засіданнях до постановлення рішення по справі), вартість яких складає 5 763, 00 грн. Однак, розгляд справи було проведено за відсутності сторін, з урахуванням завчасно поданих ними заяв про розгляд справи за їх відсутності.

Акт приймання - передачі наданих послуг правової допомоги від 24 грудня 2019 року не містить послуг щодо представництва інтересів позивачки в судових засіданнях і вартість за надані адвокатом послуги складає 6 723, 50 грн.

А тому, вимоги позивачки в частині стягнення витрат понесених нею на правничу допомогу підлягають задоволенню саме у розмірі 6 723, 50 грн.

Що стосується клопотання відповідача про зменшення розміру витрат, які підлягають відшкодуванню позиваці за правничу допомогу, то воно не підлягає задоволенню, так як не ґрунтується на вимогах закону та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, а також те, що спільна дитина сторін перебувають на утриманні позивачки, та враховуючи те, що судом не встановлено, що на утриманні відповідача є інші особи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 09 січня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 223, 258, 259, 263-266, 268, 280, 352, 354, 355, 430 ЦПК України; ст. 51 Конституції України; ст. ст. 180-184, 191 СК України, ст. ст. 8, 12 Закону України ? Про охорону дитинства ?, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 09 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок ) грн. 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 в межах суми платежу за один місяць, а саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу ) ОСОБА_2 підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 29 травня 2020 року.

Суддя: