СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/352/20
Провадження №2/547/291/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання О.В.Постолюк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4 , обґрунтовуючи позовні вимоги належністю йому на праві власності 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованому у будинку місця проживання відповідача, якого позивач зареєстрував з власної згоди. Відповідач був зареєстрований в даному будинку, але ніколи не проживав, відсутній за місцем реєстрації понад одинадцять років.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, де не проживає.

Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223, ст. 279 ЦПК України, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи і за відсутності позивача.

Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.08.2006 позивач є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.09.2016, реєстраційний номер 15271267, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований в Комунальному підприємстві "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" за № 98 в книзі № 1, власником 1/2 частини якого є ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно Акту обстеження проживаючих в будинку АДРЕСА_2 частина якого належить ОСОБА_1 від 07.05.2019, комісією в складі депутата 15-го виборчого округу Семенівської селищної ради ОСОБА_15 та гр. ОСОБА_16 і ОСОБА_5 провели обстеження проживаючих в будинку. За даною адресою зареєстровані: ОСОБА_6 , 1986 народження, ОСОБА_2 , 1959 народження, ОСОБА_4 , 1983 народження, ОСОБА_14 , 1989 народження, Н ОСОБА_10 , 1970 народження (а.с. 9).

Відповідно до довідки виконкому Семенівської селищної ради від 21.05.2019 № 698 ОСОБА_1 , 1983 народження, дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою також зареєстровані: ОСОБА_11 , 1989 народження, ОСОБА_12 , 1970 народження, та ОСОБА_4 , 1959 народження (а.с. 10).

ОСОБА_13 має зареєстроване місце проживання у вказаному будинку, на що вказує його паспорт та довідка Семенівської селищної ради від 21.05.2019 № 698.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно з положенням ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК) ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 156 ЖК члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.

Відповідно до ст. 157 ЖК членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

У постанові Верховного суду України від 16 листопада 2016 року по справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Крім того, власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, відповідач ОСОБА_4 не є членом сім`ї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами не укладалось, таким чином він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача.

Доказів того, що позивач перешкоджав відповідачу проживати в даному будинку суду не надано, з позовом про усунення перешкод в користуванні даного будинку відповідач не звертався.

Відповідач не проживає у будинку позивача більш як 11 років, але зареєстрований за вказаною адресою, чим чинить перешкоду позивачу в користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 19, 57-60, 76-81, 258, 259, 265, 273, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , - визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку частиною 1/2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання заяви про перегляд заочного рішення і строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя В.Ф.Харченко