Ухвала

01 липня 2020 року

м. Київ

справа № 706/241/19

провадження № 61-8644ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення майнової, матеріальної та моральної шкоди, завданої йому органами дізнання, досудового слідства, прокуратури під час незаконних дій, бездіяльності та кримінальних злочинів за заявами, направленими із Генеральної прокуратури України (далі - ГПУ) по відмовним матеріалам 555/11, за яким було відкрито кримінальне провадження № 0000051 від 20 січня 2013 року щодо неповернення йому за розпискою суми боргу ОСОБА_2 , також не виконання ним судового рішення про стягнення суми боргу.

Вказував, що з цього приводу він неодноразово звертався до правоохоронних органів Черкаської області, прокуратури Черкаської області, також ГПУ.

Справи за його заявами неодноразово закривалися.

Зазначав, що слідчі та прокурори, відчуваючи свою безкарність, виносили безліч постанов про закриття кримінального провадження, які у подальшому скасовувалися судами.

Вони оскаржували до суду постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, дії прокурора району в порядку кримінального та адміністративного судочинства, а також подавали скарги до прокуратур різних рівнів.

Таким чином, йому була нанесена матеріальна шкода, яку за десять років він оцінює на суму у розмірі 28 170 грн, з яких: оплата поїздок до суду, міліції, прокуратури, поштових відділень, поштові послуги, виготовлення копій документів, оплата послуг юристів, судові витрати.

Крім того вважав, що йому також заподіяна моральна шкода, яку за десять років він оцінює на суму у розмірі 189 тис. грн, тобто мінімальний заробіток у розмірі 1 217 грн*120 місяців.

16 квітня 2019 року ОСОБА_1 надав до суду пояснення, де вказано, що майнова шкода у розмірі 62 тис. грн складається із неповернутої ОСОБА_2 на користь заявника суми боргу за рішенням Гайсинського районного суду від 13 квітня 2013 року, внаслідок бездіяльності органу дізнання та прокуратури вищевказана майнова шкода підлягає стягненню із відповідачів.

Підставами для відшкодування моральної шкоди вважав невиконання судових рішень, постанов слідчих суддів, якими скасовувалися незаконні постанови слідчих, прокурорів.

Чим було спровоковано загострення хронічних хвороб, що супроводжувалися підвищенням артеріального тиску та головними болями.

Відтак, він змушений постійно нести витрати на придбання медикаментів та консультації у медичних установах.

При цьому страждає його гідність і ділова репутація. Він судиться з цього приводу протягом 9 років, чим порушується його нормальний спосіб життя, що посилює його душевні, фізичні, моральні страждання.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів майнову шкоду у розмірі 62 тис. грн., матеріальну шкоду у розмірі 28 170 грн., моральну шкоду в сумі 189 тис. грн., також судові витрати у розмірі 62 грн.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 травня 2020 року, провадження у частині позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди закрито.

Підставою для закриття провадження в цій частині суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, вказав те, що питання про відшкодування процесуальних витрат у кримінальному процесі підлягає вирішенню судом в рамках вказаного кримінального процесу, а не в порядку цивільного судочинства.

03 червня 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що надійшла 05 червня 2020 року, в якій заявник просить суд ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2020 року скасувати, й ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Отже, заявнику необхідно надати до Верховного Суду копії уточнених касаційних скарг із усунутими недоліками касаційної скарги, а саме: зазначити повне найменування відповідачів у цій справі та їх місцезнаходження, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

Згідно зі статтею 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Оскільки зі змісту прохальної частини поданої касаційної скарги неможливо встановити вимоги, з якими звертається ОСОБА_1 , заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги, виклавши її вимоги щодо оскаржуваних судових рішень відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням статті 409 ЦПК України, та надати уточнену редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи.

Отже, ОСОБА_1 необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відтак, касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України та Законом № 540-IX,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян