ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/954/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Долі М.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Київської міської ради, за участю третьої особи Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора в якій просила суд визнати за нею у порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був батьком позивача ОСОБА_1 . За життя, у 1957 році померлий побудував спірний будинок, який на той час був зареєстрований в погосподарчій книзі, як було передбачено діючим законодавством на той час. Архівним витягом з погосподарської книги за 1986-1988 роки виконавчого комітету Бортницької сільської Ради народних депутатів с. Бортничі, Бориспільського району від 12.07.2018 року № 101-101/5-1111-6196 підтверджується належність зазначеного будинку та господарських споруд саме ОСОБА_2 , тобто спадкодавцю. А тому, за життя ОСОБА_2 набув право власності на зазначений житловий будинок, бо його право власності ґрунтувалося на раніше діючому законодавстві, а саме Інструкцією про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року (яка була чинна на той час) право власності на жилий будинок підтверджувалося саме записом в по господарчої книзі. Позивач, являючись єдиним спадкоємцем померлого за законом, не має можливості оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадкування будинку, що належав її батьку, оскільки він не оформив свого часу правовстановлюючого документа на будинок. Після смерті батька позивач звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу № 166 від 24.02.2004. Однак, на житловий будинок АДРЕСА_1 , державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по спадковій справі № 166, а саме їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене вище майно. Постанова мотивована тим, що в матеріалах спадкової справи відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Позивач вважає, що її батько ОСОБА_2 набув права власності на житловий будинок, оскільки він його будував і його право власності було зареєстровано в погосподарчій книзі, як було передбачено діючим законодавством на той час. Крім того, факт належності вищезазначеного житлового будинку саме померлому ніким не оспорюється. З огляду на зазначене, позивач вважає, що наявні всі законні та обґрунтовані підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно, тому просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.08.2019 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2019 витребувано з 16-ої Київської державної нотаріальної контори завірені належним чином копії всіх документів, з яких складається спадкова справа № 166 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

15.05.2020 з Київської міської ради до суду надійшов відзив, в якому відповідач просиа слухати справу за відсутності представника Київської міської ради та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства.

В судове засідання позивач та її представник не прибули, проте представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у поданому до суду відзиві зазначено про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа також у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, та прийняти рішення по справі відповідно до чинного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про одруження ОСОБА_1 та зміни прізвища після одруження на ОСОБА_1 (а. с. 7, 8).

Згідно акту за підписом депутата Бортничиської сільської ради від 17.12.1978 року житловий будинок був побудований у 1957 році (а.с.17).

Архівним витягом з погосподарської книги за 1986-1988 роки виконавчого комітету Бортницької сільської Ради народних депутатів с. Бортничі, Бориспільського району від 12.07.2018 року № 101-105/5-1111-6196 підтверджується належність зазначеного домоволодіння саме ОСОБА_2 , як голові сім`ї (а.с. 18).

Технічним паспортом на житловий будинок, що був виготовлений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна вже після смерті ОСОБА_2 , зазначено, що ОСОБА_2 був власником домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 9-16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

24.02.2004 року позивач звернулася до 16-ої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_2 та було заведено спадкову справу № 116 (а. с. 62,64).

Постановою державного нотаріуса 16-ої Київської державної нотаріальної контори від 05.07.2018 року № 2012/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки не подано документ, що підтверджував би право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок (а.с. 75).

Відповідно до положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року (яка була чинна на той час) право власності на жилий будинок підтверджувалося саме записом в погосподарчої книзі. У той час реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обв`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування по закону мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як встановив суд, єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 являється його дочка ОСОБА_1 - позивач.

Враховуючи встановлене, суд вважає, що у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку, про які її було повідомлено постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки померлий батько за життя не встиг отримати правовстановлюючий документ на житловий будинок, але даний житловий будинок був зареєстрований за спадкодавцем у відповідності до норм УРСР, а саме на підставі запису в погосподарській книзі, що дає суду законні та обґрунтовані підстави, з урахуванням наданих доказів у їх сукупності, для визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Керуючись ст. 11, 12, 79-82, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1296 - 1299 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач Київська міська рада, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Третя особа Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 172 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Заставенко М.О.