Справа № 127/2612/19
Провадження № 22-ц/801/1110/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 рокуСправа № 127/2612/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Рибчинського В.П., Голоти Л.О.

при секретарі: Кузьменко Б.І.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСББ «Спільнота 32»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду від 28 лютого 2020 року, ухвалене судом під головуванням судді Дернової В.В. о 16 год. 37 хв., та додаткове рішення Вінницького міського суду від 11 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСББ «Спільнота 32» про встановлення порядку користування квартирою, яка є об`єктом спільної часткової власності, розподіл особових рахунків та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою,-

В с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСББ "Спільнота 32" про встановлення порядку користування квартирою, яка є об`єктом спільної часткової власності, розподіл особових рахунків. Зазначив, що він є власником 11/32 часток квартири АДРЕСА_1 , іншими власниками якої є ОСОБА_2 (13/32 часток) та ОСОБА_3 (1/4 частки). Вказав, вони з відповідачами не можуть досягнути згоди щодо порядку користування квартирою ,а тому встановлення порядку користування квартирою необхідне захисту його права на користування житловим приміщенням Просив у його користування виділити житлову кімнату площею 17,3 кв.м, що максимально відповідає його частці у праві спільної власності на квартиру ; у користування відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити інші три кімнати, площею 11,1 кв. м, 11,5 кв. м, 10,1 кв. м і лоджію, площею 2,8 кв. м; в загальному користуванні співвласників залишити: кухню - 8,7 кв. м, вбиральню - 1,4 кв. м, ванну кімнату - 2,7 кв.м, коридор - 13,8 кв.м; зобов`язати ПП «Бокуд» розділити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою; стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь судові витрати.

В березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування вказаною квартирою та просила встановити такий порядок користування, при якому виділити їй у користування житлову кімнату площею 17,3 кв. м, позначену в технічному паспорті на квартиру цифрою «7»; ОСОБА_1 - житлову кімнату площею 11,5 кв.м, позначену цифрою «3», з лоджією площею 2,8 кв. м; ОСОБА_3 - житлову кімнату площею 11,1 кв .м, позначену цифрою «2»; залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату площею 10,1 кв. м, позначену цифрою «6»; залишити у спільному користуванні співвласників кухню площею 8,7 кв м, вбиральню площею 1,4 кв. м, ванну кімнату площею 2,7 кв. м, коридор ,площею 13,8 кв. м; стягнути понесені судові витрати з ОСОБА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2019 року зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2019 року було замінено первісного відповідача ПП "Бокуд" належним відповідачем ОСББ "Спільнота 32".

Рішенням Вінницького міського суду від 28.02.2020 року первісний та зустрічний позов задоволені частково. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , яким виділено у користування : ОСОБА_1 - житлову кімнату 7, площею 17,3 кв. м ; ОСОБА_2 - житлову кімнату 6, площею 10,1 кв.м, та житлову кімнату 3, площею 11,5 кв. м з лоджією, площею 2,8 кв.м; ОСОБА_3 - житлову кімнату 2, площею 11,1 кв. м; залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - кухню 8, площею 8,7 кв. м, вбиральню 4, площею 1,4 кв. м, ванну кімнату 5, площею 2,7 кв. м, коридор 1, площею, 13,8 кв. м. В іншій частині вимог первісного та зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням від 11.03.2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення та додаткове рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким її вимоги задовольнити, а у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, як і відмовити в стягненні з неї на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу. Вказала, що суд не врахував усталений порядок користування житловими приміщеннями квартири, що склався між співвласниками ,що свідчить про досягнення ними згоди про порядок володіння та користування квартирою ,що перебуває у спільній частковій власності , а ОСОБА_1 у вказаній квартирі не проживає.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними ,а рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи ,рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі правовстановлюючих документів - свідоцтва про право власності на житло від 08.02.2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 08.02.2007 року № 177, свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 червня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної нотаріальної контори Дишкант М.В. за реєстровим № 2-1552, свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 квітня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної нотаріальної контори Дишкант М.В. за реєстровим № 2-1042 (а.с. 8,10,12), квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності відповідно ОСОБА_4 (11/32 часток ), ОСОБА_2 (13/32 часток) та ОСОБА_3 (1/4 частка).

Відповідно до довідкок ОСББ «Спільнота-23» від 26.03.2019 року № 21 та ПП «Бокуд» від 20.09.2018 року № 4834, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_2 та її діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , а також зареєстрований ОСОБА_4 (а.с.11).

Як вбачається з технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 складається з: 4-х кімнат житловою площею 50,0 кв. м, у тому числі: 1-а кімната - 11,1 кв. м, 2-а кімната - 11,5 кв. м, 3-я кімната - 10,1 кв. м, 4-а кімната - 17,3 кв. м, кухні, площею 8,7 кв. м, вбиральні, площею 1,4 кв. м, ванної кімнати, площею 2,7 кв. м, коридору, площею 13,8 кв. м; квартира обладнана лоджією - 2,8 кв. м; загальна площа квартири - 79,4 кв. м

Таким чином, з урахуванням розміру часток у спільній частковій власності на квартиру, сторони мають право на житлову площу у розмірі: ОСОБА_1 - 17,2 кв. м, ОСОБА_2 - 20,3 кв. м, ОСОБА_3 - 12,5 кв. м.

ОСОБА_1 проживає в кімнаті 3 ,площею 11,5 кв.м. , ОСОБА_3 проживає у житловій кімнаті 2 , площею 11,1 кв. м. , ОСОБА_2 проживає у кімнаті 7 площею 17,3 кв. м. і разом із нею проживають у спірній квартирі з двоє неповнолітніх синів - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановлюючи порядок користування спірною квартирою ,що знаходиться у спільній частковій власності сторін ,суд ,застосувавши ст.ст.358 ЦК України та правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 17.02.2016 року у справі №6-1500 цс15, виходив із того, що сторони ,які не дійшли згоди щодо порядку користування спільним майном і їх правовідносини не стосуються розподілу квартири в натурі , мають право на виділення їм в користування приміщення адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно з можливістю відходження в незначних обсягах від відповідності виділених приміщень належним їм ідеальним часткам. При цьому ,виділяючи ОСОБА_2 кімнати 6, площею 10,1 кв. м. та 3, площею 11,5 кв. м., суд врахував положення ЖК України та п.52 Правил обліку громадян ,які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР від 11.12.1984 року №470,що не допускають надання в користування і заселення однієї кімнати особами різної статі старшими за 9 років, крім подружжя, та незначне перевищення виділеної їй в користування площі над часткою її у спільній частковій власності.

Колегія суддів вважає, що суд вірно оцінив надані докази та встановив обставини справи, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми, що їх регулюють та обгрунтовано встановив порядок користування квартирою її співвласниками.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що між сторонами протягом тривалого часу фактично склався усталений порядок користування житловими приміщеннями квартири ,якого вони дотримувались і який саме відповідно до ст.358 ЦК України необхідно було суду закріпити ,оскільки між сторонами було досягнуто згоди ,а також щодо невірного встановлення судом порядку такого користування без урахування того порядку ,що склався між сторонами, не заслуговують на увагу.

Так, дійсно ст.358 ЦК України гласить, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Разом із тим, не можна говорити про наявність між сторонами домовленості про порядок користування квартирою, яку суд повинен був брати до уваги , за обставин відсутності письмового договору про встановлення такого порядку і наявності у суді позову будь-якого учасника спільної власності на квартиру ,що звернувся до суду за встановленням порядку користування нею, який об`єктивно свідчить про відсутність такої домовленості і необхідність встановлення такого порядку судом.

Відповідно до положень Розділу І Глав 23, 26 ЦК України сторони вправі самостійно, за усною домовленістю між собою визначати порядок користування квартирою ,що перебуває у спільній частковій власності і притримуватись цього порядку ,як завгодно довго, поки він влаштовує кожного із співвласників. Сторони також вправі досягнути і закріпити домовленість у письмовому вигляді ,уклавши між собою письмовий договір про встановлення порядку користування спільним майном і дотримуючись його.

В той же час ,якщо існуюча домовленість не влаштовує будь - кого із учасників спільної власності ,він в силу положень ст.358 ЦК України вправі вимагати надання йому у користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Тому і доводи апеляційної скарги про неврахування судом тих обставин , що ОСОБА_1 у спірній квартирі не проживає ,а відповідачі не чинять йому перешкод у користуванні нею , також є безпідставними , оскільки окремих вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою позивач не заявляв, а факт не проживання його у квартирі не позбавляє його прав, передбачених ч.3 ст.358 ЦК та ст.155 ЖК України ,згідно якої власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Як вбачається із матеріалів справи, розмір часток сторін у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 складає: ОСОБА_1 - 11/32 часток , ОСОБА_2 -13/32 часток та ОСОБА_3 - 1/4 частки , отже сторони мають право на вправі надання їм у користування частин площі , які їм відповідають ,а саме ОСОБА_1 - 17,2 кв. м, ОСОБА_2 - 20,3 кв. м, ОСОБА_3 - 12,5 кв. м. Єдиною кімнатою, яка відповідає частці ОСОБА_1 є житлова кімната 7, площею 17,3 кв. м. Кімнати, що відповідала б частці ОСОБА_2 ,площею 20,3 кв.м. у квартирі немає, проте є дві кімнати ,площею 10,1 кв. м і 11,5 кв.м. , що складає 21,6 кв.м. і площею лише на 1,3 кв. м. первищує площу належної їй частки. Відповідно ОСОБА_3 підлягає виділенню є жилова кімната, площею 11,1 кв.м., яку вона і займає.

Відповідно до п.52 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР ,затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470 , при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старшими за 9 років, крім подружжя, а також особами, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим вони не можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім`ї.

З врахуванням того, що вказана норма щодо неможливості надання в користування одного житлового приміщення особам різної статі старше 9 років(крім подружжя), хоч і регулює порядок надання житла у будинках державного і громадського житлового фонду, проте за аналогією закону, вона підлягає застосуванню і у випадках встановлення порядку користування житловими приміщеннями в будинках (квартирах)приватного житлового фонду.

Інші доводи скарги щодо невірного висновку суду щодо неможливості виділення позивачу кімнати із виходом на балкон також не заслуговують на увагу ,так як правильних висновків суду про виділення сторонам розмірів площ із мінімальним відступленням від їх відповідності ідеальним часткам ,не спростовують .

Відтак , рішення суду про встановлений ним порядок користування спірною квартирою відповідає матеріалам і встановленим обставинам справи, положенням цивільного та житлового законодавства, не порушує прав сторін, є справедливим, законним і обгрунтованим ,а відтак, доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду ,що постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права - залишенню без змін.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо доводів скарги про порушення судом норм ст.141 ЦПК України при постановленні додаткового рішення про стягнення судових витрат в частині витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., то такі доводи є підставними.

Так, відповідно до ч.5 ст.135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із запису судового засідання, представником позивача ОСОБА_1 було подано заяву до суду про розподіл судових витрат 05.03.2020 року ,тобто на шостий день після ухвалення рішення суду (28.02.2010 року - 29.02,01.03,02.03.,03.03.,04.03.)Відповідно така заява повинна була бути залишена без розгляду.

Відтак ,додаткове рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню з залишенням заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цвєткова О.В. про розподіл судових витрат без розгляду.

Керуючись ст. ст.374,375,382-384 ЦПК України ,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Вінницького міського суду від 28 лютого 2020 року залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду від 28 лютого 2020 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу в частині оскарження додаткового рішення Вінницького міського суду від 11 березня 2020 року задовольнити.

Додаткове рішення Вінницького міського суду від 11 березня 2020 року скасувати.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цвєткова Олексія Володимировича про розподіл судових витрат - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді В.П. Рибчинський

Л.О. Голота