Справа № 530/1192/19
Номер провадження 2/530/85/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Стрілець Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське", юридична адреса: с.Комиші, Охтирського району, Сумської області до ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: с.Комсомольське, Зіньківського району, Полтавської області, Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 15339", місце знаходження: м.Бровари, вул.Гагаріна, 22 офіс 159, Київської області, ОСОБА_2 , відоме місце проживання: АДРЕСА_1 про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В Зіньківському районному суді Полтавської області перебуває цивільна справа за позовною заявою Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське", юридична адреса: с.Комиші, Охтирського району, Сумської області до ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: с.Комсомольське, Зіньківського району, Полтавської області, Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 15339", місце знаходження: м.Бровари, вул.Гагаріна, 22 офіс 159, Київської області, ОСОБА_2 , відоме місце проживання: АДРЕСА_1 про визнання договору недійсним.

Від представника позивача, ОСОБА_3 ,надійшла заява про закриття провадження по справі.

Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши наявні матеріали справи приходить до висновку, що підстав для неприйняття заяви - не встановлено.

У відповідності до пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, кщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішеє питання про розподіл між стронами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету, відповідно до ч. 2 статті 255 ЦКП України.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем по справі понесено судові витрати за правничу допомогу в сумі 5000 грн. та по сплаті, які підтверджуються актом про прийняття- передачі наданих полуг від 15.06.2020 року та квитанцією до прибуткового ордеру про сплату за адвокатські послуги від 15.06.2020 року та по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. квитанція № 512 від 05.09.2019 року.

Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного: Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Ці самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі Пономарьов проти України суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно з ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Від відповідачів та представників відповідачів не надходило письмового клопотання, відповідно до ст. 183 ЦПК України про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 255, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Закрити провадження по справі за позовною заявою Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське", юридична адреса: с.Комиші, Охтирського району, Сумської області до ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: с.Комсомольське, Зіньківського району, Полтавської області, Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 15339", місце знаходження: м.Бровари, вул.Гагаріна, 22 офіс 159, Київської області, ОСОБА_2 , відоме місце проживання: АДРЕСА_1 про визнання договору недійсним.

Зобов"язати УДКСУ у Зіньківському районі Полтавської області повернути Приватному сільськогосподарському підприємству "Комишанське", юридична адреса: с.Комиші, Охтирського району, Сумської областізатрати на сплату судового збору в сумі 960 ( дев"ятсот шістдесят) гривень 50 коп., які було сплачено за квитанцією № 512 від 05.09.2019 року в АТ "Мегабанк" м.Харків.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р.Должко