Єдиний унікальний номер судової справи № 487/2779/18
Номер провадження № 22-ц/812/877/20 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року, ухваленого під головуванням судді - Павлової Ж.П., в приміщенні того ж суду о 11-07 год. по справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Гвоздика» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Садівничого товариства «Гвоздика» ОСОБА_2 , в якому просив стягнути на свою користь заробітну плату, за період вимушеного прогулу за період з серпня 2016 по травень 2018 року в розмірі 44 667,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Позивач зазначав, що 05 вересня 2015 року загальними зборами СТ « ОСОБА_4 » його було обрано головою вказаного товариства терміном на два роки, наступним рішенням загальних зборів вказаного товариства від 02 жовтня 2016 року звільнено з займаної посади.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року, яке постановою Одеського Апеляційного Господарського суду від 06 лютого 2018 року залишено без змін, рішення загальних зборів СТ «Гвоздика» від 02 жовтня 2016 року визнані недійсними та скасовано. Однак, не зважаючи на рішення суду, йому не виплачують заробіток за вимушений прогул з серпня 2016 року по травень 2018 року. Вказані порушення з боку керівника СТ « ОСОБА_4 » завдали йому моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про задоволення позову.

В подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги.

Так, 16 липня 2018 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд: зобов`язати ОСОБА_2 виконати в повному обсязі рішення Господарського суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06 лютого 2018 року; поновити його на посаді голови СТ «Гвоздика», забезпечити передачу владних повноважень голови та матеріально-виробничих цінностей, включаючи касову книгу з наявністю фінансів та їх бухгалтерського обліку, архівну документацію, печать, адміністративне приміщення дачна садиба АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , та інші виробничі об`єкти та їх цінності; скасувати рішення зборів СТ «Гвоздика» від 06 травня 2018 року; стягнути з СТ «Гвоздика» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з серпня 2016 року по вересень 2018 року в розмірі 64 000,00 грн.; стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь матеріальну шкоду пов`язану із його витратами на здійснення поїздок на судові засідання в сумі 5 100,00 грн.; стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.; зобов`язати СТ «Гвоздика» відновити 3-х фазне електропостачання дачної садиби АДРЕСА_3 .

Ухвалою Заводського АДРЕСА_4 суду АДРЕСА_5 . Миколаєва від 08 серпня 2018 року провадження в частині уточнених позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити передачу владних повноважень голови та матеріально-виробничих цінностей, включаючи касової книги з наявністю фінансів та їх бухгалтерського обліку, архівної документації, печатки, адмінприміщення дачна садиба АДРЕСА_1 , трансформаторної підстанції, водо-насосного комплексу, та інших виробничих об`єктів та цінностей та скасування рішення зборів АДРЕСА_6 » закрито. Уточнену позовну заяву в частині стягнення з СТ « ОСОБА_4 » на користь позивача матеріальної шкоди пов`язаної із його витратами на здійснення поїздок на судові засідання в сумі 5100,00 грн. та зобов`язання СТ « ОСОБА_4 » відновити 3-х фазне електропостачання дачної садиби АДРЕСА_3 залишено без руху. В свою чергу, уточнену позовну заяву позивача ОСОБА_1 в частині поновлення його на роботі на посаді голови СТ «Гвоздика» та стягнення з СТ « ОСОБА_4 » заробітної плати за час вимушеного прогулу з серпня 2016 по вересень 2018 в розмірі 64 000,00 грн. прийнято до розгляду.

Ухвалою того ж суду від 13 серпня 2018 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 від 16 липня 2018 року про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок незаконного усунення із посади залишено без розгляду.

11 вересня 2018 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд: поновити його на посаді голови СТ «Гвоздика»; стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з серпня 2016 по вересень 2018 в розмірі 70 500,00 грн.; стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь матеріальну шкоду пов`язану із його витратами на здійснення поїздок на судові засідання в сумі 5 100,00 грн.; стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.; скасувати рішення зборів СТ «Гвоздика» від 06.05.2018; стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь судові витрати 704,80 грн. та інші судові витрати.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок незаконного усунення із посади залишено без розгляду.

Іншою ухвалою того ж суду від 12 жовтня 2018 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Голови ОСОБА_5 » ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди та зобов`язання відновити електропостачання та водопостачання дачної садиби повернуто позивачу.

30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд: поновити його на посаді голови СТ «Гвоздика»; стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з серпня 2016 по вересень 2018 в розмірі 77 788,00 грн.; зобов`язати ОСОБА_2 повернути в його підпорядкованість виробничі об`єкти та матеріальні цінності.

21 січня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд:

стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з серпня 2016 по лютий 2019 в розмірі 85 434,00 грн.; поновити його на посаді голови СТ «Гвоздика», зобов`язавши ОСОБА_2 повернути в його підпорядкованість виробничі об`єкти: водо-насосна станція з магістральним турбо - розгалуженням, адміністративне приміщення дачна садиба АДРЕСА_1 , трансформаторна підстанція та матеріальні цінності: печать, касова книга, архівна документація.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2019 року провадження в частині уточнених позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_2 повернути у підпорядкованість ОСОБА_1 незаконно заволодівшими в цей головуючий ним період, виробничими об`єктами, а саме: водонасосною станцією з магістральним трубо розгладжуванням, адмінприміщення дачна садиба АДРЕСА_1 , трансформаторну підстанцію та матеріальні цінності (печать, касову книгу з додатком явно облікових грошових коштів по обліковому остатку, архівну документацію) закрито. Прийнято до розгляду уточнену позовну заяву позивача в частині стягнення з СТ « ОСОБА_4 » заробітної плати за час вимушеного прогулу з серпня 2016 року по лютий 2019 року в розмірі 85 434,00 грн.

20 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд: поновити його на посаді голови СТ «Гвоздика» з 02 жовтня 2016 року по 21 серпня 2019 року; стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з серпня 2016 року по вересень 2019 року в розмірі 109 054,00 грн.

29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд: поновити його на посаді голови СТ «Гвоздика» з 02 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2019 року; стягнути з СТ « ОСОБА_4 » на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з серпня 2016 по листопад 2019 в розмірі 117 400,00 грн.;

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2019 року первісного відповідача - Голову Садівничого товариства «Гвоздика» ОСОБА_2 замінено на належного Садове товариство «Гвоздика».

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що право позивача, про захист якого він просив, не порушено, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Посада голови СТ «Гвоздика» є виборною, з моменту набрання рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року законної сили, ОСОБА_1 вважається таким, що був поновлений у займаній посаді, про що свідчать додані до позову документи. Звільнення з посади голови садівничого товариства є виключним правом загальних зборів такого товариства, яким в свою чергу загальні збори СТ «Гвоздика» скористались 06 травня 2018 року, вдруге звільнивши ОСОБА_6 з займаної посади голови товариства. Крім того, протоколом засідання правління СТ «Гвоздика» №6 від 15 травня 2016 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був обраний головою товариства на безоплатній основі. В той же час, згідно цього ж протоколу вирішено здійснювати нарахування та виплату заробітної плати члену родини ОСОБА_1 внуку - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2016 року, яка й була нарахована згідно наданих відомостей.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зобов`язати СГ «Гвоздика» - поновити його на посаді голові вказаного товариства 02 жовтня 2016 року по теперішній час, відновити 3-х фазне електропостачання дачної садиби АДРЕСА_7 , стягнути з АДРЕСА_6 » на його користь заробіток за вимушений прогул у сумі 117 400 грн. та в рахунок відшкодування шкоди 10 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до теперішнього часу рішення суду не виконані, оскільки три зими позбавлений права користуватися електрокотлом для опалення будинку та іншої техніки, судові митарства розрушили нормальні життєві стосунки та відповідні зв`язки з друзями, сусідами та передбачає додаткові зусилля для організації життя.

У відзиві на апеляційну скаргу представник СТ «Гвоздика» просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржуване не в повній мірі відповідає.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Положеннями ст. 15 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

До компетенції загальних зборів членів серед іншого кооперативу належить:

затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу та інше.

Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік.

Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про кооперацію» трудові відносини в кооперативних організаціях регулюються цим Законом, законодавством про працю, статутами кооперативних організацій та правилами їх внутрішнього розпорядку.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що Садівниче товариство «Гвоздика» - добровільно об`єднаних громадян, які мають земельні ділянки, розташовані на території Заводського району м. Миколаєва загальною площею 3,7 га, виділені у постійне користування садівничому товариству рішенням виконкому Миколаївської міської ради №383 від 24 квітня 1972 року з метою задоволення загальних інтересів у вирощуванні фруктів, ягід та овочів, виконанні робіт з покрашенню добробуту та інших робіт, а також обробці землі та агротехнічному обслуговуванні. Садівниче товариство «Гвоздика» є правонаступником обслуговуючого кооперативу Садове товариство «Гвоздика» (п. 1.1. Статуту).

Управління товариством здійснюється на основі самоуправління, широкої демократії, гласності, активної участі його членів у вирішенні всіх питань діяльності товариства (п.4.1 Статуту).

Вищим органом управління товариства є загальні збори, які для керівництва поточними справами у період між зборами обирають правління товариства (п.4.2).

Кожний член товариства має один голос. Громадяни, які працюють у товаристві за трудовою угодою, приймають участь у загальних зборах з правом дорадчого голосу.

Загальні збори: зокрема, а) приймають Статут товариства, вносять у нього зміни та доповнення, які підлягають реєстрації згідно діючого законодавства; б) вибирають на 2 роки голову правління садового товариства, правління та ревізійну комісію; в) приймають і змінюють правила внутрішнього розпорядку товариства; г) затверджують прибутково-витратний кошторис, плани роботи та звіти про їх виконання; д) встановлюють розміри вступного, членського та цільового внеску, порядок та терміни їх виплати; е) затверджують рішення про прийом в члени товариства, виключення із нього; ж) заслуховують звіти правління та ревізійної комісії про їхню діяльність, затверджують річний звіт та акт ревізії; з) визначають трудову участь членів товариства в колективних роботах; і) приймають та змінюють положення про оплату праці, про заохочення та інші внутрішні акти товариства; к) установлюють розмір нанесеної шкоди, збитків; л) розглядають скарги на рішення голови правління та ревізійної комісії; м) достроково відкликають голову, членів правління та ревізійної комісії; н) вирішують питання про вступ в члени обласної, міської (районної ради садових товариств та виходу із них; о) вирішують питання про припинення діяльності товариства та інше; п) затверджують норми представництва та обрання уповноважених членів товариства на випадок неможливості скликання загальних зборів (п.4.4)

За положеннями п.4.5. Статуту рішення на загальних зборах членів товариства, якщо на них присутні не менше 50% всіх членів товариства приймаються: затвердження статуту, зміни, доповнення та припинення діяльності садового товариства ѕ голосів; по іншим питання - простою більшістю голосів відкритим голосуванням.

Голова товариства обирається із членів товариства загальними зборами (зборами уповноважених) терміном на 2 роки і тільки їм підзвітний, є головною посадовою особою і керівником виконавчого органу правління товариства. Голова : а) зберігає та користується печаткою і має право на період відсутності передавати печатку своєму заступнику чи бухгалтеру (казначею); б) представляє товариство у стосунках з державними органами, установами, організаціями, фізичними та юридичними особами, заключає договори, контракти, угоди в межах прибутково-витратного кошторису і за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) правління відкриває рахунки у банках, страхових компаніях та інших кредитних установах є розпорядником кредитів; в) несе персональну відповідальність як керівник у відповідності до діючого законодавства; г) приймає на роботу і звільніє штатних працівників товариства, очолює трудовий колектив товариства; д) організує роботу по обліку діяльності товариства по веденню бухгалтерської та статистичної звітності в установленому порядку; є) без перешкод подає необхідні документи ревізійної комісії, фінансовим та іншим органам на які покладено законодавством функції контролю за станом і достовірністю обліку розмірами прибутків, що підлягають оподаткуванню; ж) забезпечує виконання санітарних норм, протипожежних заходів, вимог законодавства по охороні навколишнього середовища (п.4.15 Статуту).

Відповідно п. 6.1.6.2 Статуту на робітників, які працюють у садівничому товаристві на умовах трудового договору, поширюється чинне законодавство України про працю. Товариство може залучати за трудовою угодою громадян, які не є членами товариства з оплатою їхньої праці за погодженням сторін.

Згідно з протоколом загальних зборів садівничого товариства від 05 вересня 2015 року №20, ОСОБА_1 обрано головою правління СТ «Гвоздика» без оплати в осінньо-зимовий період (т. 1 а.с.4).

В подальшому, 27 березня 2016 року ОСОБА_1 обрано головою правління товариства на умовах загальних зборів від 05 вересня 2015 року, що підтверджується протоколом №1 загальних звітно-виборчих зборів СТ «Гвоздика» (т. 1 а.с.4 зв.).

02 жовтня 2016 року рішенням загальних зборів ОСОБА_1 звільнено з займаної посади, яке рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року у справі №915/710/17 визнано недійсним та скасовано (т. 1 а.с. 17, 62-65).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06 лютого 2018 року рішення Господарського суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року залишено без змін (т. 1 а.с.18).

Відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 жовтня 2018 року рішення Господарського суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року було зареєстровано в державному реєстрі 25 жовтня 2017 року, що свідчить про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови СТ «Гвоздика» (т. 1 а.с. 195-197).

В подальшому, рішенням загальних зборів СТ «Гвоздика» від 06 травня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з посади голови СТ «Гвоздика», яке є чинним та ніким не оспорене (т. 1 а.с.198-200).

Відмовляючи у задоволенні вимог про поновленні на роботі ОСОБА_7 з 02 жовтня 2016 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки як встановлено судом рішення Господарського суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року у справі №915/710/17, яким рішення загальних зборів СТ «Гвоздика» від 02 жовтня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади визнано недійсним та скасовано, внесено до Єдиного державного реєстру осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до того ж як свідчать матеріли справи позивач приймав участь у діяльності товариства як голова, а отже позивач вважається поновленим на займаній посаді.

Посилання на те, що ОСОБА_7 не було допущено до роботи спростовуються наданими доказами, а саме засідання правлінь товариства та інше, які міститься в матеріалах справи.

Що стосується висновку суду про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки позивач не мав права на оплату своєї праці, то колегію суддів виходить з наступного.

На засіданні правління СТ «Гвоздика», яке відбулося 26 березня 2016 року було затверджено кошторис на 2016 рік про що свідчить витяг з протоколу №4 та який було затверджено загальними зборами товариства 27 березня 2016 року, протокол №1 (т. 2 а.с.135-136).

Відповідно до кошторису було складено кошторис доходів та видатків товариства на 2016 рік, в якій, зокрема інших видатків, передбачено заробітну плату голові у сумі 26 300 грн. (т.2 а.с.137).

Отже, наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 як голова СТ «Гвоздика» має право на отримання заробітної плати, а відтак і середній заробіток за час вимушеного прогулу.

До того ж, як вбачається із відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата у період 2015 -2016роки, що також підтверджується рішеннями управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Миколаївської області про відшкодування надміру виплачених коштів (т. 1 а.с.168-170).

Протоколом засідання правління СТ «Гвоздика» від 15 травня 2016 року №6 голові товариства ОСОБА_1 вирішено здійснювати нарахування та виплату заробітної плати члену його родини онуку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2016 року 2016 року, враховуючи те, що річний кошторис затверджено загальними зборами СТ « ОСОБА_4 » з 27 березня 2016 року, тобто не з початку року (т. 2 а.с. 40-42).

Відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), тобто онуку позивача було нараховано заробітну плату за період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року включно (т. 1 а.с. 91-99).

Між тим, протокол засідання правління про нарахування члену родини позивача - онуку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2016 року 2016 року, враховуючи те, що річний кошторис затверджено загальними зборами СТ «Гвоздика» з 27 березня 2016 року, тобто не спочатку року, не було затверджено загальними зборами товариства відповідно до умов Статуту.

Доказів про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_7 за час вимушеного прогулу за період з 02 жовтня 2016 року - звільнення з посади до 05 жовтня 2017 року, тобто до поновлення, матеріли справи не містять, що свідчить про порушення його права на отримання заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Разом із тим, реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

За правилами частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як встановлено, рішення суду про скасування загальних зборів СТ «Гвоздика» від 02 жовтня 2016 року яким було звільнено позивача ОСОБА_7 з займаної посаді було прийнято 05 жовтня 2017 року, з даним позовом до суду звернувся 11 травня 2018 року.

Під час розгляду справи, заяву про поважність причин пропуску такого строку та його поновлення ОСОБА_7 не подавав, належних та допустимих доказів того, що у нього існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення з позовом протягом семи місяців також не надав.

Враховуючи вказані вище норми матеріального права та встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, слід дійти висновку, що позивач пропустив строк звернення, передбачений статтею 233 КЗпП України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог саме з цих підстав.

З огляду на наведене висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_7 є правильним, проте, мотивами відмови слід вважати наведені у цій постанови.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. п.1,2 чт. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в редакції мотивів цієї постанови.

Доводи апеляційної скарги зводяться до підстав позову та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, а відтак не можуть бути підставою для скасування рішення суду в повному обсязі з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

До того ж, посилання в апеляційній скарзі на задоволення вимог про зобов`язання СТ « ОСОБА_4 » відновити 3-х фазне електропостачання дачної садиби АДРЕСА_7 та стягнення 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки вказані вимоги не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Гвоздика» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулузмінити в редакції мотивів цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 02 липня 2020 року.