Справа № 342/316/18
Провадження № 22-ц/4808/417/20
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Коломийського міськрайонного суду в складі судді Беркещук Б.Б., ухвалене 13 січня 2020 року в м. Коломиї Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 23 січня 2020 року, в справі за позовамиОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про визнання неправомірними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись в суд із вказаними позовами до Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, в яких з урахуванням уточнень, просили, зокрема, ОСОБА_4 : визнати неправомірним та скасувати наказ № 24/ос від 29 серпня 2018 року «Про розірвання трудового договору із ОСОБА_2 та звільнення її із посади головного бухгалтера», поновити її на посаді головного бухгалтера господарства з 30 серпня 2018 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 серпня 2018 року по 11 січня 2020 року у розмірі 191 869,80 грн, а також судові витрати;

ОСОБА_1 : визнати неправомірними та скасувати накази № 08/ос від 24 травня 2018 року «Про звільнення з роботи», № 10/ос від 25 травня 2018 року «Про звільнення з роботи», поновити його на посаді головного інженера господарства з 25 травня 2018 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2018 року по 11 січня 2020 року у розмірі 239 200,80 грн, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 працювала головним бухгалтером, а ОСОБА_1 - головним інженером Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства. Наказом №08/ос від 24 травня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Аналогічно у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, наказом №24/ос від 29 серпня 2018 року звільнено з посади головного бухгалтера ОСОБА_2 . Вважають, що їх звільнено з роботи незаконно, з порушеннями норм чинного законодавства. Так, відповідно до положень статей 147 та 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один захід стягнення: догана або звільнення. Однак, вказаних положень господарством не дотримано. Окрім того, накладаючи на ОСОБА_1 дисциплінарні стягнення відповідач не обґрунтував їх належними службовими розслідуваннями, не вказав в чому полягає порушення і які конкретно положення посадової інструкції позивачем порушено. Також не отримано ним і попередню згоду вищого виборного органу профспілки на звільнення ОСОБА_5 . У зв`язку із одностороннім розірванням трудового договору з ОСОБА_5 24 травня 2018 року за відсутності згоди такого та зміну підстав звільнення вважає нікчемним і накази №09/ос та №10/ос від 25 травня 2018 року.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2020 року, з урахуванням ухвали від 30 січня 2020 року про виправлення описки, у задоволенні позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до позивачів за період роботи до звільнення неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, що свідчить про систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на них трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку. Тому звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства. Оскільки не встановлено порушення при звільненні їхніх трудових прав, відсутні підстави і для задоволення інших позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - ОСОБА_3 посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що при звільненні ОСОБА_1 роботодавець не зазначив у наказі від 24 травня 2018 року № 08/ос, а суд першої інстанції не з`ясовував, які конкретно порушення трудових обов`язків допущені позивачем після застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. При цьому із акта службового розслідування, який зазначений в наказі про звільнення (без номера та дати його складання), неможливо встановити, які саме порушення трудової дисципліни (вимог посадової інструкції)вчинено ОСОБА_1 за період з 24 квітня до 24 травня 2018 року.

Аналогічно в наказі №24/ос від 29 серпня 2018 року про звільнення з посади головного бухгалтера ОСОБА_2 не наведені конкретні факти допущеного нею невиконання обов`язків, не зазначено коли вони мали місце та який саме проступок вчинила позивачка після застосування до неї дисциплінарного стягнення. Посилання роботодавця щодо відсутності організації нею достовірного обліку майна, не забезпечення ведення бухгалтерських операцій по нових придбаних матеріальних активах відповідно до правил ведення бухгалтерського обліку, які зафіксовані в акті від 27-30 липня 2018 року не можуть бути підставою для звільнення. Такі порушення якщо і було вчинено, то в лютому 2016 року. Відтак з моменту вчинення порушення до звільнення минуло більше шести місяців, а отже дисциплінарне стягнення не може бути застосовано. Не надано відповідачем і посадової інструкції ОСОБА_2 станом на лютий 2016 року.

Поза увагою місцевого суду залишена і та обставина, що ОСОБА_1 не був ознайомлений в установленому законом порядку із наказами від 25 травня 2018 року №09/ос та №10/ос.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанцій - без змін, як таке, що ухвалене на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи у їх сукупності.

В засіданні апеляційного суду представник Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства - адвокат Тинів І.Д. доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Апелянти ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та їх представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились повторно будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Останній 01 липня 2020 року за допомогою системи «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи після закінчення карантину покликаючись на заявлене попередньо з таких же підстав клопотання представника Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства - адвоката Тиніва І.Д. Враховуючи категорію справи, введення з 22 травня 2020 року адаптивного карантину, відновлення транспортного сполучення тощо, колегія суддів не вбачає підстав відповідно до положень статті 372 ЦПК України для відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачі перебували у трудових відносинах із Городенківським державним виробничим управлінням водопровідного-каналізаційного господарства. Зокрема, ОСОБА_2 працювала в ньому на посаді головного бухгалтера, а ОСОБА_1 - на посаді головного інженера.

Наказом №10/ос від 25 травня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного інженера з 25 травня 2018 року у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку за пунктом третім статті 40 КЗпП України. Підставою для прийняття наказу зазначено: наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 15 березня 2018 року №40/од, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 13 квітня 2018 року № 53/од та акт службового розслідування (а.с.136 т.1).

Відповідно до наказу №24/ос від 29 серпня 2018 року у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин його трудових обов`язків, за що до нього раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, ОСОБА_2 звільнено із посади головного бухгалтера Городенківського ДВУВКГ за пунктом третім статті 40 КЗпП з 29 серпня 2018 року. При цьому підставою для звільнення вказано: накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності №41/од від 15 березня 2018 року, №49/од від 30 березня 2018 року, №61/од від 23 травня 2018 року, №64/од від 04 червня 2018 року та повідомлення №2 профспілкового комітету Городенківського РО професійної спілки працівників ЖКГ від 03 серпня 2018 року (а.с.30 т.2).

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець повинен навести і довести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 вказаної постанови, за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до частини першої статті 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян.

Щодо звільнення ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що наказом начальника Городенківського ДВУВКГ від 15 березня 2018 року №41/од «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни. За змістом наказу головний бухгалтер 14 березня 2018 року в робочий час самовільно залишила своє робоче місце, де була відсутня з 11.44 год до 12.00 год та з 13.00 год до 15.21 год. Тим самим порушила пункт 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку та розділ ІV, пункт 10 посадової інструкції (а.с.12 т.1, а.с.179 т.2).

Згідно акта, складеного працівниками господарства 16 березня 2018 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , позивачка самовільно відлучилась зі свого основного робочого місця та була відсутня 4.47 год (а.с.176 т.2). На підставі вказаного акта наказом №49/од від 30 березня 2018 року головному бухгалтеру повторно оголошено догану за порушення трудової дисципліни (а.с.175 т.2).

Від ознайомлення з цими наказами остання відмовилася, про що складено акти від 15 березня та 30 березня 2018 року (а.с.178, 180 т.2).

За систематичне невиконання головним бухгалтером наказів начальника господарства від 19 лютого 2018 року №26, від 05 березня 2018 року №30, від 12 березня 2018 року №37, від 19 березня 2018 року №43, ненадання інформації на виконання листа Управління праці та соцзахисту від 06 березня 2018 року №501, нанесення збитків ДВУВКГ у сумі 560,40 грн по причині не дотримання термінів сплати штрафу в 15-денний термін з дня накладення при виконанні постанови Управління Держпраці Івано-Франківської області наказом №61/од від 23 травня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 оголошено догану за порушення пунктів третього, шостого розділу ІV посадової інструкції головного бухгалтера (а.с.119 т.1).

На підставі довідки про стан дотримання законодавства про працю №09-09-342/2 від 18 травня 2018 року та службової записки ОСОБА_2 від 01 червня 2018 року їй черговий раз оголошено догану. За змістом наказу №64/од від 04 червня 2018 року дисциплінарне стягнення накладено за систематичне неналежне виконання посадових обов`язків визначених у пунктах третьому, четвертому, сьомому, восьмому, дванадцятому розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадової інструкції, допущені факти неправильного нарахування заробітної плати працівників ДВУВКГ, недотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів та з метою недопущення порушень, вказаних в довідці №09-09-342/2 від 18 травня 2018 року (а.с. 216 т.1).

Вищезазначені накази оскаржувались ОСОБА_2 в судовому порядку. В ході розгляду цієї справи представник позивачки ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги, зменшивши їх в частині визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності №41/од від 15 березня 2018 року, №49/од від 30 березня 2018 року, №64/од від 04 червня 2018 року.

Також згідно інформації з ЄДРСР ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 07 червня 2019 року залишено без розгляду справу за позовом ОСОБА_2 до Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про визнання неправомірним, дискримінаційним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №61/од від 23 травня 2018 року.

З`ясовано, що впродовж 27-30 липня 2018 року комісія у складі начальника Городенківського ДВУВКГ ОСОБА_10 , машиніста насосної станції І-го підйому ОСОБА_12 та майстра водопостачання ОСОБА_13 вивчала ведення обліку основних засобів (обладнання) головним бухгалтером ОСОБА_2 , за результатами чого складено акт (а.с.76-77, 186-187 т.2).

Як вбачається зі змісту акта комісією встановлено, що ультразвуковий витратомір рідини одноканальний УРЖ-2км №6029 не знаходиться на балансі Городенківського ДВУВКГ. При цьому комісія дійшла висновку, що головний бухгалтер не організувала достовірний облік майна, не забезпечила ведення бухгалтерських операцій по нових, придбаних матеріальних активах (в т.ч. обладнання) відповідно до правил ведення бухгалтерського обліку. 16 серпня 2018 року складено доповнення до цього акта (а.с.78-79 т.2). Від ознайомлення із актом та доповненням ОСОБА_2 відмовилась.

Відповідно до витягу із протоколу засідання профспілкового комітету Городенківської РО професійної спілки працівників ЖКГ №2 від 31 липня 2018 року (а.с. 188, 189 т.2) профспілковий комітет надав згоду на звільнення головного бухгалтера Городенківського ДВУВКГ ОСОБА_2 за пунктом третім частини першої статті 40 КЗпП України.

29 серпня 2018 року в.о. начальника Городенківського ДВУВКГ Парфенюк Р.В. враховуючи факт неодноразового застосування до головного бухгалтера заходів дисциплінарного стягнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин службових обов`язків, а саме: на підставі наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності №41/од від 15 березня 2018 року, №49/од від 30 березня 2018 року, №61/од від 23 травня 2018 року, №64/од від 04 червня 2018 року та враховуючи повідомлення №2 профспілкового комітету Городенківського РО професійної спілки працівників ЖКГ від 03 серпня 2018 року винесено наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі пункту третього частини статті 40 КЗпП України (а.с.30 т.2).

За змістом статті 147 КЗпП України заходами дисциплінарного стягнення за вчинений працівником дисциплінарний проступок (порушення трудової дисципліни чи правил внутрішнього трудового розпорядку) є догана та звільнення.

Таким чином, з урахуванням положень статті 147 КЗпП України звільнення працівника за пунктом третім частини першої статті 40 КЗпП України є дисциплінарним стягненням, порядок застосування якого врегульовано главою Х КЗпП України.

Згідно з положеннями статей 147 - 149 КЗпП України підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При застосуванні дисциплінарного стягнення повинні враховуватись обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяна ним шкода та попередня робота працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

В порушення вищезазначених норм закону в наказі про звільнення ОСОБА_2 Городенківським державним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства не вказано у чому проявилось порушення працівником трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення. Натомість лише зазначено, що підставою для звільнення є накази від 15 березня 2018 року №41/од, від 30 березня 2018 року №49/од, від 23 травня 2018 року №61/од та від 04 червня 2018 року №64/од про застосування до неї дисциплінарних стягнень у виді догани.

Разом з тим, згідно положень 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одне дисциплінарне стягнення, догана або звільнення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що наказ №24/ос від 29 серпня 2018 року «Про розірвання трудового договору із ОСОБА_2 та звільнення її з посади головного бухгалтера Городенківського ДВУВКГ» є незаконним. огляду на що позивачку необхідно поновити на посаді головного бухгалтера Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, вказана норма матеріального права визначає обов`язок суду прийняти рішення про виплату працівникові, який поновлюється судом на роботі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звільнена з роботи в останній робочий день з 29 серпня 2018 року, час вимушеного прогулу необхідно обраховувати починаючи з 30 серпня 2018 року по день ухвалення рішення суду про поновлення її на роботі - 01 липня 2020 року. Отже, час вимушеного прогулу позивачки становить 459 робочих днів.

Відповідно до довідки про заробітну плату та інші доходи від 30 серпня 2018 року №9 (а.с.31 т. 2) у червні та липні 2018 року ОСОБА_2 було нараховано відповідно 11 239,71 грн та 12 177,48 грн заробітної плати. Таким чином, її середньоденна заробітна плата становить 557,55 грн (11 239,71 +12 177,48 = 23 417,19 : 42 (кількість робочих днів за вказані місяці)).

Відповідно сума втраченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 255 915,45 грн (557,55 грн х 459 днів), яка і підлягає стягненню на користь позивачки. Вказана сума визначена без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Щодо звільнення ОСОБА_1 .

Встановлено, що 15 березня 2018 року начальником Городенківського ДВУВКГ ОСОБА_10 видано наказ №40/од, згідно якого головному інженеру ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни. За змістом наказу останній 14 березня 2018 року в робочий час самовільно залишив своє робоче місце, був відсутній з 11.44 год до 12.00 год та з 13.00 год до 15.21 год, чим порушив пункт 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку та розділ V посадової інструкції (а.с.11 т.1, а.с.157 т.2).

Наказом начальника Городенківського ДВУВКГ від 13 квітня 2018 року №53/од «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 вдруге оголошено догану за неякісне виконання обов`язків відповідно до посадової інструкції та законодавства України.

В цьому наказі зазначено, що головний інженер проявив халатність і безвідповідальність під час проривів мереж водопостачання по АДРЕСА_1 . Ринковій з 07 березня 2018 року по 15 березня 2018 року, в забезпеченні якісної роботи хлораторної установки по причині протікання балона-фільтра системи хлорування. Більше півроку по вказівці ОСОБА_1 машиністи станції ІІ-го підйому заліплювали протікання балона клеєм, герметиком, а з 06 березня 2018 року по 15 березня 2018 року відповідно до записів машиністів станції ІІ-го підйому із-за несправності хлораторної установки хлорування води не проводилось, що є порушенням вимог державних стандартів подачі питної води споживачам.

А отже ним порушено розділ ІІ, ІІІ посадової інструкції, вимоги статті 46 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», Водного кодексу (а.с.156 т.2).

За вказаними фактами ОСОБА_1 надав пояснення (а.с.158 т.2).

Відповідно до постанови позачергового засідання президії обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення від 19 квітня 2018 року президія обласної організації профспілки не надала згоди на розірвання трудового договору з головою профспілкової організації Городенківського ДВУВКГ Яремою Б.І. на підставі пункту третього статті 40 КЗпП України (а.с.115 т.1).

Також 17 травня 2018 року обласна організація профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення повторно відмовила у наданні згоди на звільнення в.о. голови профспілкової організації -головного інженера Городенківського ДВУВКГ (а.с.116 т.1).

22-24 травня 2018 року комісією в складі юрисконсульта ОСОБА_14 , економіста зі збуту ОСОБА_15 та майстра водопостачання ОСОБА_16 складено акт про те, що при підписанні договору №37 від 07 травня 2018 року між Городенківським ДВУВКГ і Городенківською ЦРЛ начальником ДВУВКГ Сливкою П.П. було встановлено факт допущення ОСОБА_1 помилки при розрахунку витрат за надані Центральній районній лікарні послуги із перекачки води для мешканців вул. Залізнична та Жибчина. Згідно розпорядження начальника управління нового розрахунку про відшкодування витрат головним інженером не надано (а.с.14-15 т.3).

На підставі наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 15 березня 2018 року №40/од, від 13 квітня 2018 року №53/од, акта службового розслідування, видано наказ №08/ос від 24 травня 2018 року, яким ОСОБА_1 з 24 травня 2018 року звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.160 т.2).

З метою виправлення технічної помилки наказом №09/ос від 25 травня 2018 року внесено зміни у пункті першому наказу №08/0с від 24 травня 2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 », виправлено посилання з пункту четвертого на пункт третій статті 40 КЗпП України (а.с.159 т.2).

25 травня 2018 року начальником ДВУВКГ ОСОБА_10 видано наказ №10/ос, відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з посади головного інженера з 25 травня 2018 року на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, застосуванням до нього дисциплінарного стягнення, а саме наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 15 березня 2018 року №40/од, від 13 квітня 2018 року №53/од (а.с.161 т.2). Від ознайомлення з наказом останній відмовився, про що складено акт від 25 травня 2018 року (а.с.162 т.2).

Разом з тим вказаний наказ не містить відомостей про те, який новий проступок (порушення посадових обов`язків) вчинив ОСОБА_1 після застосування до нього попередніх дисциплінарних стягнень, що стало підставою для його звільнення. При цьому зазначення в наказі, як підставу застосування дисциплінарного стягнення - звільнення, акта службового розслідування без номера та дати його складання позбавляє можливості встановити які саме порушення трудової дисципліни чи вимог посадової інструкції вчинено працівником.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи винесений з порушенням чинного законодавства.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що звільнення позивача, який був в.о. голови профспілкової організації Городенківського ДВУВКГ, проведено без попередньої згоди на це виборчого органу первинної профспілкової організації та вищестоящого виборного органу цієї профспілки.

Згідно частини третьої статті 252 КЗпП України, частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також об`єднання профспілок.

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються додатково із дотриманням загальних норм.

А тому посилання представника відповідача про те, що згода профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_17 не є обов`язковою зважаючи на зайняття ним посади заступника керівника підприємства не заслуговує на увагу.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_1 відбулося за відсутності для цього достатніх підстав, тому визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі є ефективним способом захисту його порушених прав.

Зважаючи на приписи статті 235 КЗпП України на корись позивача необхідно також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Як вбачається з довідки про доходи від 08 червня 2018 року №4 загальний розмір заробітної плати за два місяці (березень -квітень) перед звільненням складала 21 339,21 грн (14 248,09 + 7 091,12) (а.с.32 т.2).

Враховуючи вказану суму та кількість робочих днів за цей період - 41 (21+20), середньоденна заробітна плата становить 520,47 грн (21 339,21:41).

Таким чином сума втраченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2018 року по день ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі - 01 липня 2020 року складає 273 246,75 грн (520,47 х 525). Зазначена сума розрахована без урахуванням податків і обов`язкових платежів.

За змістом статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

В силу частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Матеріалами справи підтверджується, що в ході розгляду справи за подання позову, з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 сплачено судовий збір на загальну суму 1 409,60 грн (а.с.2,143 т.1), а ОСОБА_2 - на загальну суму 2 114,40 грн (а.с.1, 107, 195 т.1).

Відповідно до квитанції №18539 від 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 сплачено 3 588,02 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.68 т.3). ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги сплачено 2 878,05 грн судового збору, що підтверджується квитанцією №27427 від 21 лютого 2020 року (а.с.72 т.3).

За таких обставин, враховуючи категорію справи, ціну позову, задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги, з Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь держави необхідно стягнути 2 392,01 грн судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Також з Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 588,02 грн, а на користь ОСОБА_2 - 2 878,05 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В силу пунктів другого, четвертого частини першої статті 430 ЦПК України та частини п`ятої статті 235 КЗпП України рішення в частині поновлення на роботі та в частині стягнення з відповідача на користь позивачів середнього заробітку за один місяць вимушеного прогулу необхідно допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовиОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про визнання неправомірними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 з 26 травня 2018 року на посаді головного інженера Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Стягнути з Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Шевченка,1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03345900) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 273 246,75 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням всіх обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 10 669,64 грн допустити до негайного виконання.

Поновити ОСОБА_2 з 30 серпня 2018 року на посаді головного бухгалтера Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Стягнути з Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Шевченка,1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03345900) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 255 915,45 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням всіх обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 11 708,55 грн допустити до негайного виконання.

Стягнути з Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Шевченка,1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03345900) на користь держави 2 392,01 грн судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути з Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Шевченка,1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03345900) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 3 588,02 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Шевченка,1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03345900) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 2878,05 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 06 липня 2020 року