СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Жовноватюк В.С., за участю секретаря Дерев`янко К.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Кравченка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві, про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою в порядку ст.442 ЦПК України про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи свої вимоги наступним.

Заявник зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.07.2010 у справі №2-1740 присуджено стягнення аліментів на його утримання з батька ОСОБА_3 на користь матері ОСОБА_4

11.08.2009 видано виконавчий лист та в подальшому відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного рішення суду.

Зазначене виконавче провадження і на даний час не завершено і перебуває в Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві.

Заявник стверджує в даній заяві про те, що його мати з 2007 року з ним не проживає, будь-яких коштів на утримання сина не надає. Всі витрати забезпечував батько.

З цих підстав заявник висловлює нерозуміння того, чому мати повинна і надалі бути стороною у виконавчому провадженні.

Наголошує на тому, що аліменти є власністю дитини, і зважаючи на те, що на даний час він вже давно повнолітній, з цих підстав просить заміни сторону виконавчого провадження стягувача з його матері на нього.

В судовому засіданні представник заявника підтримав доводи за заявою з підстав, викладених вище, зауважив, що неможна стягувати аліменти і заборгованість по ним з того, хто весь час проживав з дитиною до його повноліття і насправді утримував його, на користь того, хто покинув дитину і не забезпечував її матеріально.

Представник заінтересованої особи батька під час розгляду справи в судовому засіданні 02.06.2020 також просив суд задовольнити заяву з підстав , викладених в ній.

Представник Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві в судовому засіданні 02.06.2020 підтвердила наявність виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. Пояснила, що виконавче провадження не завершено, продовжується стягнення з батька заборгованості по аліментам на утримання сина на користь матері. Крім того, додала, що її дії як державного виконавця, рішення або бездіяльність сторони виконавчого провадження в порядку ст.447 ЦПК України боржник не оскаржував. При вирішенні заяви просила прийняти рішення відповідно до вимог ст.442 ЦПК України.

Представник матері заявника - заінтересованої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні 22.06.2020 категорично заперечував проти задоволення заяви. Зазначив про те, що обставини, на які посилається представник заявника - сина та представник заінтересованої особи - батька, не підтверджені жодним доказом, більше того, спростовані рішеннями судів, які набрали законної сили.

Крім того, просив врахувати, що за викладених заявником обставин неможна вважати сина правнонастуником матері для застосування положень ст.442 ЦПК України.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Імперативними вимогами ст.442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 5 статті 15 Закону визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням (постановою) Солом`янського районного суду м. Києва від 24.07.2000 прсуджено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_2 (а.с.157).

13.12.2013 ухвалою Солом`янський районний суд м. Києва роз`яснив зазначене рішення в частині того, що стягнення аліментів має відбуватися до повноліття дитини (а.с.158-159).

На підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2009 ОСОБА_4 видано дублікат виконавчого листа з примусового виконання зазначеного рішення суду (а.с.160).

16.02.2016 відкрито виконавче провадження ВП №50197975 з примусового виконання вищезазначеного рішення суду (а.с.7).

На даний час зазначене виконавче не завершено (а.с.8).

21.03.2017 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів з тих підстав, що ОСОБА_3 не доведені позовні вимоги. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.10.2017 рішення залішено без змін (а.с.68-73).

Суди, зокрема, встановили, що посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_4 не здійснювала обов`язку щодо виховання та утримання сина не є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам в розумінні ст.197 СК України, зазначили, що ОСОБА_3 не надано належних доказів, які підтверджують вказані обставини.

Слід константувати, що і під час розгляду даної заяви ні заявником сином, ні його батьком не надано доказів того, що до повноліття сина, коли у батька був обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина, його матір`ю не здійснювалось утримання дитини та її матеріальне забезпечення.

Натомість, як зазначили суду у вищенаведених рішеннях, мова йде вже не про стягнення аліментів, оскільки син вже повнолітній, а про стягнення заборгованості по аліментам, які батько не сплачував до того часу, як сину виповнилось 18 років.

В рамках розгляду даної заяви належне чи неналежне виконання батьком/матір`ю своїх обов`язків по відношенню до сина, а також те, з ким він проживав до повноліття, не має взагалі ніякого значення, оскільки не є і не може предметом розгляду по ст.442 ЦПК України.

В той же час, як вірно зазначив представник заінтересованої особи Мартиненко Г.В., що за викладених заявником обставин, відсутні правові підстави для застосування ст.442 ЦПК України і заміни сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.442 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.С. Жовноватюк

Повний текст виготоволено 26.06.2020