Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2020 Справа №607/25721/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Лобач І.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, визнання недостовірною та заборони розповсюдження інформації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про захист честі та гідності, визнання недостовірною та заборони розповсюдження інформації. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що вона приблизно 8-9 років тому, познайомилась із членами сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_2 і ОСОБА_6 . Оскільки вона займається цілительством за допомогою методів нетрадиційної медицини, то свого часу кожен із сім`ї ОСОБА_5 звертався до неї з певними своїми потребами, і вона, в міру своїх можливостей та незалежно від симпатій, допомагала їм всім без виключення, не надаючи переваги нікому, та не втручаючись у їхні взаємовідносини. В жовтні 2017 року вона дізналася, що зі сторони ОСОБА_2 стосовно неї, та її дочки ОСОБА_7 , подано заяву про заволодіння нерухомим майном в шахрайський спосіб. За даною заявою Тернопільським ВП ГУНП в Тернопільській області було відкрито кримінальне провадження №0003054 від 15.09.17р. Окрім того, зі сторони ОСОБА_2 у вище згадане кримінальне провадження було подано «Позовну заяву в порядку ст.61, 63 КПК України у кримінальному провадженні» відповідно до якої вона просила суд стягнути на її користь із своєї дочки ОСОБА_7 , та з неї, суму нібито спричиненого матеріального збитку у розмірі 10 500 000 грн., та суму нібито спричиненої їй моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн. З приводу подання зі сторони ОСОБА_2 до правоохоронних органів завідомо неправдивого повідомлення про шахрайське заволодіння нею і її дочкою ОСОБА_7 : нерухомим майном, внаслідок чого було зареєстровано кримінальне провадження №0003054 від 15.09.17р., зі сторони ОСОБА_7 було подано відповідну заяву про кримінальне правопорушення до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області. За даною заявою ОСОБА_6 , в свою чергу, було зареєстровано кримінальне провадження №0003321 від 11.10.17р., в яке вона подала заяву про залучення її потерпілою від завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_2 про шахрайські дії з і нерухомим майном. В грудні 2017 року ОСОБА_2 подала позовну заяву до неї про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна. Вважає, що в ході розгляду вказаних справ ОСОБА_2 розповсюдила щодо неї неправдиву інформацію, а тому просить, визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_4 на повагу до її честі та гідності наступну негативну інформацію про її особу, автором та розповсюджувачем якої є ОСОБА_2 , зафіксовану у таких документах:

1. В позовній заяві ОСОБА_2 від 15.11.17р у справі №607/15555/17 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області:

Сторінка 1-2 позову:

«Для подачі даного позову послужили події, які мали місце продовж 2016-2017 років. Протягом даного терміну, моя дочка ОСОБА_6 та її подруга - особиста її ворожка та « ОСОБА_8 » ОСОБА_4 , вчиняли стосовно мене постійний психологічний вплив, переконали мене у недобросовісності намірів мого сина - ОСОБА_9 . Систематично ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 навіювали мені, що мій син - ОСОБА_9 здійснить перереєстрацію сімейного майна, яке на той час було зареєстроване на мене, на його нову дружину, яка народила від нього дитину. Неодноразово переконували, що мій син буде спонукати різними способами мене до передачі майна йому, а згодом забере майно та виселить мене з домоволодіння у АДРЕСА_1 . Вони часто повторювали та стверджували, що у ОСОБА_9 проблеми зі здоров ям, що він помре через цукровий діабет та унаслідок цього згадуване майно вибуде з власності сім ї і також зазначали, що я також вже особа похилого віку і майно слід переписати на дочку ( Відповідач - 1), яка мала б з її слів мене в подальшому утримувати.

Результатом таких їх дій з метою «так-званого убезпечення майна сім ї» стало укладення між мною та ОСОБА_6 (Відповідач-1) ряду фіктивних договорів дарування майна за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вищевказаною адресою та земельних ділянок і нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 на ОСОБА_6 .

Однак справжність намірів Відповідачів та план їх дій були спрямовані на сплановану - схему обману щодо мене, яку я лише усвідомила у повній мірі у вересні 2017 року, коли і зрозуміла, що фактично їх переконання мене у недобросовісності намірів мого сина це була лише частина їхнього плану обману і вони від мене шляхом укладення спочатку фіктивних договорів дарування вміло забрали собі все моє майно на ОСОБА_6 , а в подальшому частину цього майна згідно їхнього плану через деякий час зареєстрували за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), а іншу частину майна земельні ділянки і нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 має намір внести в статутний капітал новоствореного між Відповідачами ТОВ Дорога Родина».

Сторінка 3-4 позову:

«Однак уже у вересні 2017 року, я зрозуміла, що мене шляхом укладення договорів дарування вміло ввели в обман та передане мною майно в подальшому Відповідачі розділили між собою.

Так, моя дочка ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вчиняючи стосовно мене постійний психологічний вплив, переконуючи мене у недобросовісності намірів мого сина - ОСОБА_9 - навіювали мені, що мій син - ОСОБА_9 здійснить перереєстрацію сімейного майна, яке на той час було зареєстроване на мене, на його нову дружину, яка народила від нього дитину. Неодноразово переконували, що мій син буде спонукати різними способами мене до передачі майна йому, а згодом забере майно та виселить мене з домоволодіння у АДРЕСА_1 . Вони часто повторювали та стверджували, що у ОСОБА_9 проблеми зі здоров`ям; що він помре через цукровий діабет та унаслідок цього згадуване майно вибуде з власності сім`ї і також зазначали, що я також вже особа похилого віку і майно слід переписати на дочку (Відповідач -1), яка мала б з її слів мене в подальшому утримувати.

Заволодівши моїм майном під приводом укладення фіктивних договорів дарування, які нібито мали б приспати побоювання щодо «так-званого убезпечення майна сім`ї» частину цього майна згідно їхнього плану через деякий час (у вересні 2017 року) уже зареєстрували за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), а іншу частину майна (земельні ділянки і нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ) у цьому ж самому місяці вересні мали намір внести в статутний капітал новоствореного між Відповідачами ТОВ «Дорога Родина». Таких домовленостей в мене з вказаними особами ніколи не було і якби мене було про це проінформовано наперед, я б ніколи не вчинила будь-якого дарування».

Сторінка 4-5:

«В даному випадку, якби я знала наперед дійсну мету Відповідачів і вони не ввели мене в оману то у мене не було б бажання, наміру та мети укладати договори дарування вищезазначеного майна, якби ж ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 не здійснювали протягом 2016-2017 років систематичних описаних вище дій та неправдивих заявах про можливу втрату майна у разі не укладення таких правочинів.

Умисел та вигода ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є прямими, адже внаслідок таких дій вони неправомірно заволоділи нерухомим майном, раніше належним мені.

При усвідомленні мною таких їх дій, то б у мене не було жодного бажання, наміру та мети укладати такі договори дарування.

Однак, як мені стало відомо на даний час, переписування мого майна на ОСОБА_6 , а потім на ОСОБА_4 не було кінцевою метою цих шахрайок». Так, на швидкоруч вказані особи у вересні 2017 року спільно створюють товариство з обмеженою відповідальністю «Дорога Родина» у якому останні виступають засновниками. Дане Товариство зареєстровано в ЄДР 21.09.2017року, а уже 25.09.2017року (тобто через 4 дні) ОСОБА_6 подала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації раніше подарованого мною їй майна, а саме об`єкту за адресою АДРЕСА_2 .

27.09.2017року остання отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Така відмова була їм надана у зв`язку із дією уже Ухвали слідчого судді про арешт цього майна у кримінальному провадженні за моєю заявою. Тобто довести увесь свій кінцевий план по заволодінню майном у них не вдалось виключно через обставини, які уже від них не залежали».

Сторінка 5:

«Таким чином, факт створення товариства з основним видом діяльності надання оренду нерухомого майна, є спроба ОСОБА_6 в короткий термін зареєструвати майно на дане товариство, розмір внесків до статутного фонду та юридична адреса, підтверджують факт скоєння шахрайських дій та вказують на умисел, який полягав у подальшому наданні в оренду здобутого обманними діями майна і отримання доходів на свою користь і тут аж ніяк і не «пахне» благородним наміром Відповідачів зберегти майно в нашій сім`ї та іншим «казочкам» якими вони мене обдурили.

Окрім цього, моя дочка ОСОБА_6 та ОСОБА_4 використовуючи мою довіру та шляхом обману переконали мене укласти договори дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами від 29 березня 2017 року серія та номер 434 та договір дарування земельної ділянки від 29 березня 2017 року серія та номер 436 про передання права власності на майно за адресою АДРЕСА_1 моїй дочці ОСОБА_6 . Вирішальним аргументом стала неправдива заява моєї дочки про погрози зі сторони мого сина намір вплинути на мене про відчуження майна на його користь. В наслідок цього, я під час укладання договору дарування була впевнена, що всі наслідки такого правочину підуть на користь сім ї.

Вважаю за необхідне зазначити, що ОСОБА_4 займається нетрадиційною медициною. До того ж, ОСОБА_4 практикує ворожіння, а ОСОБА_10 часто користується її послугами. Також із цим, я частково і можу пояснити, що мені вміло і систематично навіювали вчинити ті чи інші дії».

2. У «Відповіді на відзив» від 23.09.19р. Позивача у справі №607/18248/19 Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Васильчишин І.П.:

«Звертаємо увагу суду, що надана відповідачем копія витягу із роздруківки технічного запису судового засідання у справі №607/15555/17 про допит ОСОБА_2 в черговий раз підтверджує, що договори дарування були укладені позивачем не свідомо та не з доброї волі, а під тиском дочки ( ОСОБА_6 ) та ворожки ( ОСОБА_4 ).

Зокрема, як видно із свідчень ОСОБА_2 :

Впродовж 2016-2017 років її дочка ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вчиняли на неї систематичний тиск. Приводом було те, що вона ( ОСОБА_2 ) та її син ( ОСОБА_9 ) хворий на цукровий діабет помруть, а все її майно залишиться невістці та внучці.

Особливо тиск посилився та став непереборний у березні 2017 року, коли у сина народилася донька. Водночас ОСОБА_4 проводила різного роду ритуальні дії (чистки дому, підклади), які теж впливали на свідомість ОСОБА_2 . Таким чином наданий відповідачем доказ (витяг роздруківки технічного запису судового засідання у справі №607/15555/17 про допит ОСОБА_2 ) ще раз підтверджує, що у ОСОБА_2 не було вільного волевиявлення подарувати майно дочці, оскільки як видно з її свідчень все своє майно вона подарувала під психологічним впливом доньки та ворожки».

3.У «Поясненні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача» від 27.09.19р. Третьої особи на стороні Відповідача ОСОБА_11 - ОСОБА_3 :

«1.Твердження позивач, що надані ОСОБА_11 пояснення в адвокатському опитуванні від 30.05.2019 року є недостовірною інформацією не заслуговує на увагу та спростовується аналогічного зміту поясненнями матері позивачки ОСОБА_2 , які були надані нею в статусі свідка у справі Тернопільського міськрайонного суду №607/15555/17 (витяг роздруківки технічного запису судового засідання від 14.05.2018 р. справі Тернопільського міськрайонного суду №607/15555/17 - додається).

Так, у 2017 році ОСОБА_2 пред`явила позов до своєї дочки ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна (витяг з позову додасться). У своєму позові ОСОБА_2 вказала, що договори дарування, згідно з якими її майно перейшло до доньки ( ОСОБА_6 ) недійсними, оскільки були укладені під психологічним тиском її дочки та ОСОБА_12 (подруги доньки). 3.Позивачці достовірно відомо про свідчення своєї матері ОСОБА_2 у справі №607/15555/17, якими підтверджено, що позивачка чинила психологічний тиск на свою матір з метою заволодіння майном. Зокрема ОСОБА_2 14.05.2018 року у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду (справа №607/15555/17) надала свідчення про таке: - Свідчення ОСОБА_2 : «Впродовж 16-17 років моя дочка ОСОБА_13 познайомилася, вона ще скоріше з ОСОБА_14 і вони тиснули тиск на мене, що син помре, бо в нього цукровий діабет, ти помреш - відкажуть нирки. ...І в березні, під тиском ОСОБА_15 , я підписала уклала цей договір. І тоді в травні ще переписали, вони тиснули на те, щоб переписати магазин»; - Свідчення ОСОБА_2 : «А тим більше як 21-го березня родилася донька в сина. то тоді вже тиск такий пішов на мене, що всьо перейде на дочку сина, що обов`язково ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не витримаю, я не переживу, як ти не перепишеш на мене будинок і магазин. Запитання судді Вийванка О.М.: Тобто, вони ОСОБА_18 переконували, що Ви помрете і син помре і він все передасть своїй новій дружині і дитині? -Свідчення ОСОБА_2 : «Так...». 4. В «Роздрукуванні технічного запису судового засідання» у справі №607/15555/17 Тернопільського міськрайонного суду від 14.05.2018р.: «стор. І Свідок_ ОСОБА_2 : Впродовж 16-17 років моя дочка ОСОБА_13 познайомилася, вона ще скоріше з ОСОБА_14 і вони тиснули тиск на мене, що син помре, бо в нього цукровий діабет, ти помреш - відкажуть нирки. Ти до сина не йди, щоб переписати будинок. І в березні, під тиском ОСОБА_15 , я підписала уклали цей такий договір. Ну щоб вона не володіла цим майном - моїм будинком. І тоді в травні ще переписати, вони натиснули на те, щоб переписати магазин. Головуючий: 3 якою метою? Свідок ОСОБА_2 : З метою того щоби убезпечити, щоб син не забрав. Бо він живе офіційно, він живе у гражданському шлюбі і щоб не перейшло це майно на його дружину. А тим більше як 21-го березня родилася донька в сина, то тоді вже тиск такий пішов на мене, що всьо перейде на дочку сина, що обов`язково ... ОСОБА_16 , я не витримаю, я не переживу, як ти не перепишеш на мене будинок і магазин. І Броніцька прийшла в наш будинок, запросила її моя дочка, і вона каже, я зроблю Вам ніби чистку дому, пройду. Дочка каже, бо мені не пишеться монографія, Оля, почисти мій дім. Вона так почистила дім, що через дві неділі забрала мій дім. Головуючий: Давайте поступово, я Вас трошки зупиню, щоб я міг записати. Свідок ОСОБА_2 : І тоді значить цей, зараз, бо я мушу заспокоїтись ...

Головуючий: Не спішіть.

Свідок ОСОБА_2 : Тоді як я взнала 6-го вересня, що син подзвонив і каже мамо прийди, бо ти мене щось виписуєш з будинку ... Вимога, щоб я за 10 днів магазин освободив, з якою ціллю? Я про це зовсім не знала, щоб будинок віддати ворожці, без мого відома переписати і будинок як футбольний м`яч то переписала ворожці раз, то вже вона другий раз переписала, то магазин хотіли продати. Добре що ми вспіли арешт наложити, тому що я найняла адвоката, а тоді звернулася ще в міліцію. Тому що інакшого виходу мені не було, я лишилася без нічого і син без нічого. Як, щоб магазин і будинок, який я працювала всьо життя, віддала все.

Тим більше, що в 2008 році помер чоловік, у 2009 році через півроку ми переписали трьохкімнатну квартиру на дочку, ворожка її сказала продати ту квартиру, вона собі гроші забрала».

«Стор.2,3 Головуючий:_ Так, так, так. Отже у 2016-18 році Ваша дочка ОСОБА_6 познайомилася з ОСОБА_14 . Так, ну може скоріше вони познайомились з ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_2 : Вона скоріше знайома була.

Головуючий: Скоріше знайомилась з ОСОБА_14 , так?

Свідок ОСОБА_2 : Скоріше.

Головуючий: Пізніше, Ви кажете, що вона разом з нею тиснула на ОСОБА_18 ?

Свідок ОСОБА_2 : Тиснула на мене.

Головуючий: Як це проявлялося?

Свідок ОСОБА_2 : Це проявлялось те, що я помру, що не ОСОБА_19 і ти… Головуючий: Ви помрете і ОСОБА_20 син? Свідок ОСОБА_2 : І син мій помре, бо в нього цукровий діабет, і всьо залишиться на його доньку. Всьо майно залишиться, забере значить ОСОБА_21 , його цивільна дружина. Ніякого тиску мій син не тиснув на мене, ні адвокат. Головуючий: Зараз, зараз, цивільна дружина. Яким чином вони ОСОБА_18 переконували у цьому? Свідок ОСОБА_2 : Каже дочка - а бачиш мамо, каже ти так не хотіла переписати будинок і магазин, а Оля пустила тобі туман і ти згідна з тим каже, і ти переписала. Ви розумієте? В неї є ... Головуючийі Скільки раз вона з Вами спілкувалася? Свідок ОСОБА_2 : Та вона весь час приходила, дочка їздила по два рази на тиждень до неї і весь час привозить щось, то палить, то нічого з дому не давай, то підклади. В холодильнику два підклади -я зараз із щитовидкою маю йти на операцію, в Київ їхати. Тому що підклад був навіть у її столі. Тому що приходив її чоловік вже шостий тої ОСОБА_14 . Він ніде не працює. І він приходив, користувався доччиним комп`ютером. Там ніщо грав то всь. Вона приходила, якісь теревені розводила і весь час приходила до нас додому, підклади робити. Головуючий: Скільки часу Ви так з нею спілкувались - протягом 16-17 років? Свідок ОСОБА_2 : Ну так вона близько підходила до дому. Вони весь час содзвонювалися, дочка їздила до неї. Вона навіть після того як 6 вересня, після того як я пішла до сина взнала, вже пізніше я взнала, що вона мій будинок забрала то всьо і магазин мій хотіла продати. То в мене взагалі такий шок виник. Головуючий: Скільки часу вони з Вами так спілкувалися? Скільки раз це було приблизно? Свідок ОСОБА_2 : Та це було майже кожен тиждень, дочка їздила до неї. А та приїжджала тоже майже постійно додому до нас. Головуючий: Із Вами тоже спілкувалася? Свідок ОСОБА_2 : Ну спілкувалася, я де думала що вона ... Головуючий: Кожного тижня Ви спілкувалися з нею? Свідок ОСОБА_2 : Ну може не кожного тижня, може через дві неділі вона приїжджала ... Головуючий: Кожного місяця? Свідок Васильчишин І.П.: Ну кожного місяця. Головуючим Кожного місяця протягом 16-го -17-го років? Свідок Васильчишин І.П.: Так так так. Головуючий: І вони Вас переконували, що ваш син помре і Ви помрете і це майно... Свідок ОСОБА_2 : І я помру і все майно залишиться на синову дочку. Хоча син ніяких претензій. Жили ми разом з дочкою, всьо нормально було. Після 6-го десь 7-го вересня я приходжу, приїжджаю вже після обіду додому, дочка в машині сидить. Я кажу, доця ти куди зібралася а вона каже їду в Київ. Кажу чого в Київ? Та бо монографію буду писати. Що в п`ятницю, в суботу будеш монографію писати в Київ? Коли я заходжу до хати - вона бачу речі зібрала, поїхала до ворожки жити». «Стор. 7 Головуючий: Ясно. Ну давайте, я Ваші покази зрозумів. Давайте дальше. То на ОСОБА_18 тиснули ОСОБА_14 разом з Вашою дочкою, щоб Ви переписали дане майно в зв`язку з тим, що помрете. Свідок ОСОБА_2 : То такі були підклади, я Вам хочу сказати, та ОСОБА_14 вона певно в душі немає ОСОБА_22 , тому що я вдова і щоб у мене майно забрати, значить та людина собі готує гріб. Головуючий: Тобто, вони Вас переконували, що Ви помрете і син помре і він все передасть своїй новій дружині і дитині? Свідок ОСОБА_2 : Так. Іще фіктивні ті договора, тому що я не казала, що це буде твоя власність магазину і що то буде твоя власність будинку, тому що я ще жива. І я зрозуміла, коли я вже ту вимогу що прийшла та вимога, що сину забирайся з магазину за 10 днів, виписують його з будинку. Ну а тоді що мені лишається? Тим більше був договір на охорону, прийшла охорона серед ночі з автоматами, я вдома сама - будьте на моєму місці, що зі мною робилося. Я зараз щитовидка, я через ті стреси маю йти на операцію в Київ. Щоб я своє працею заробила тяжкою, а воно всьо пішло ОСОБА_14 , бо її мало пів ОСОБА_23 , на Східному купила квартири, вона дійсно в Київ там їздить, машини скупляє великі, вже шостого чоловіка, що ніде не працює, тільки вона його цей. Вона як була в слідчого, вона каже-Ви мене просили, щоб я переписала будинок. Я кажу як? А вона каже - та вон моя дочка. Я кажу - та вона ж глуха, нічого не чує. То як то сказала, вона кажети ще побачиш що я тобі зроблю. Вона якогось чорта має, не знаю, ця ОСОБА_14 . Зона вже не одну сім`ю розбила.» «Стор. 12 Представник Відповідачів ОСОБА_24 : Добре, дякую. Вдень підписання оспорюваних Вами договорів дарування, чи напередодні, Ви спілкувалися з ОСОБА_4 ? Свідок ОСОБА_2 : Прошу повторити. Представник Відповідачів ОСОБА_24 : Ну в той день, коли ви наприклад 29-го Ви дарували житловий будинок із земельною ділянкою, Ви в той день спілкувались з ОСОБА_14 , чи може день перед тим? Свідок ОСОБА_2 : Та вона перед тим прийшла, то весь час мені що син забере.» «Стор.18 Представник Відповідачів ОСОБА_24 : Зрозуміло. Скажіть будь-ласка, хто був ініціатором укладення договорів дарування від 29.03.2017р. та 31.05.2017р.? Свідок ОСОБА_2 : ОСОБА_13 . Представник Відповідачів ОСОБА_24 : Ну як вона могла бути ініціатором, якщо майно їй не належало. ? Свідок ОСОБА_2 : Так вона ж під тиском, щоб переписати, бо забере син, то всьо і запише на дочку. Представник Відповідачів ОСОБА_24 : Тобто тиск полягав тільки у словесних розмовах з Вами, так, словесних переконаннях, так чи як? Свідок ОСОБА_2 : Так було, ОСОБА_14 і вона. Представник Відповідачів ОСОБА_24 : Зрозуміло. Головуючий: В словесних переконаннях, гаданнях, так я зрозумів? Свідок ОСОБА_2 : Так, під тиском, ти помреш, ти помреш. Головуючий: Що Ви там говорили, щось ОСОБА_13 щось говорила після заповіту, що вона цього не переживе, як Ви не запишете? Що це вона мала на увазі, бо я так і не зрозумів? Свідок ОСОБА_2 : Не переживе, як я її не перепишу будинку і не перепишу магазин. І бачиш, ОСОБА_25 пустила туман тобі, і ти всьо переписала. Бо я перед тим впиралася, кажу - не треба мені цього, не буду. Як не сказати нічого синові, без його відома. Представник Відповідачів ОСОБА_24 : Ну почекайте, я не зрозумів, почекайте. Коли вона сказала, що ОСОБА_26 пустила Вам туман? ОСОБА_27 взагалі говорю про дату укладення. Свідок ОСОБА_2 : Це ОСОБА_25 прийшла в хаті і вона сиділа ОСОБА_25 . Представник Відповідачів ОСОБА_24 : Коли, після укладення договорів? Свідок ОСОБА_2 : Так, прийшла в хату і каже, а бачиш, яка мама твоя. Так ухилялася, що не підпише договори, а я її пустила туман - і вона всьо підписала. Представник Відповідачів ОСОБА_24 : Вам в очі це ОСОБА_14 сказала? Свідок ОСОБА_2 : Так, так.

Крім того позивач просить заборонити ОСОБА_2 розповсюджувати вище наведену недостовірну та негативну інформацію про ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 07.11.2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

11.12.2019 року відповідач ОСОБА_2 подала суду відзив на позовну заяву з додатками, які приєднані до матеріалів даної цивільної справи. З доводів та суті відзиву на позов вбачається, що сторона відповідача не визнає у повному обсязі заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що документи на які посилається ОСОБА_4 , а саме позовна заява, пояснення, відзив є заявами по суті спорів у конкретних справах. Саме в цих заявах вона виклала інформацію, яка безпосередньо стосується захисту її прав. Звернення до суду (справа 607/15555/17) до відповідача ОСОБА_4 було реалізацією її конституційного права, оскільки інформація про ОСОБА_4 беспосередньо стосувалася предмета позову, а тому вказана інформація в позовній заяві чи інших процесуальних документах не може вважатися поширенням недостовірної інформації. Тим більше інформацію, що викладена у позові вона підтвердила як свідок у справі 607/15555/17. Посилаючись на викладену Конституційним Судом України у Рішенні від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 правову позицію, вважає, що інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), не може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, оскільки ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Крім того вказує на те, що ОСОБА_4 у своїй позовній заяві вказуючи проте, що вона займається цілительством за допомогою методів нетрадиційної медицини, підмінює поняття, оскільки згідно відомостей з ЄДР ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа підприємець, основний вид діяльності: Надання інших індивідуальних послуг, код по КВЕДу: 96.09, який відповідно до Класифікатора економічної діяльності 2010 належить: «Надання інших індивідуальних послуг та включає: астрологічну та спіритичну діяльність. Тож вважає, що позов ОСОБА_4 є засобом психологічного тиску на неї, як на людину похилого віку, яка не обізнана в юридичній науці, щоб вона відмовилася від свого права власності, якого її незаконно було позбавлено. У зв`язку із вищезазначеним, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 за безпідставністю та необґрунтованістю підстав позову.

27.12.2019 року позивач ОСОБА_4 подала суду відповідь на відзив зазначивши про те, що відзив не спростовує ні жодної із обставин, зазначених у позові ні вірності її посилань на норми матеріального і процесуального права. Також вважає, що відповідач ОСОБА_2 не надала жодного доказу існування тих обставин, які нею покладено в основу своїх заперечень.

09.01.2020 року відповідач ОСОБА_2 подала суду заперечення на відповідь на відзив в якому зазначила, що якщо вона і вживала оціночні судження про ОСОБА_4 , то робила це на підставі названих обставин, які визнаються ОСОБА_4 . Водночас вважає, що ОСОБА_4 не наведено, які саме слова, що сказані про неї є брутальними чи образливими. ОСОБА_4 не доказано в чому ж виражається образа, відносно неї зі сторони ОСОБА_2 . Також зазначає, що жодне із слів, які вона вживала (наприклад ворожка) не відносяться до брутальних слів. Під поняттям «Астролог» Тлумачний словник української мови, а також Практичний словник синонімів української мови розуміють «Ворожку». Тим більше що ОСОБА_4 є підприємцем і здійснює діяльність згідно КВЕДу 2010 під шифром «Клас 96.09», який включає: астрологічну та спіритичну діяльність.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 адвокат Бочан І.П. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі посилаючись на те, що у справі достатньо належних, допустимих і достовірних доказів, які однозначно підтверджують факт поширення зі сторони Відповідачки негативної інформації про особу позивача, а також факт порушення права позивача на повагу до її честі і гідності. Додатково надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, будучи також допитаною в якості свідка, суду пояснила, що заявляючи позов у справі 607/15555/17 вона жодним чином не мала на меті порушити право на повагу честі чи гідності ОСОБА_4 . Більше того, будучи допитана як свідок вона ОСОБА_2 не поширювала будь-якої інформації про ОСОБА_4 , а надавала суду відомі їй обставини, учасником яких вона була. Зазначила, що називаючи ОСОБА_4 ворожкою та шаманкою вона висловлювалася в силу свого розуміння тих людей які психологічно впливають на інших людей, а відтак вважає, що сказані нею слова не є образою, а її оцінкою обставин, які склалися. В задоволенні позову ОСОБА_4 просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Захарчук А.П. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що ОСОБА_2 висловившись про ОСОБА_4 , як про шамана, ворожку висловила свої оціночні судження, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Під час розгляду справи в якості свідка було допитано ОСОБА_6 , яка надала суду пояснення, що викладені у позовній заяві факти повністю відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_2 називала ОСОБА_4 циганкою, ворожкою, шаманкою та її висловлювання чули у Тернопільському міськрайонного суді, апеляційному та касаційному судах.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін та їх представників, пояснення свідка, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зверталася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою від 15.11.2017 року до відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, яка розглядалася судом у справі 607/15555/17.

У даній позовній заяві ОСОБА_2 виклала свої твердження та їх обґрунтування в порядку доведення порушення її прав, за захистом яких вона звернулася до суду з даним позовом.

Викладену у вказаному позові інформацію позивач ОСОБА_4 просить визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_4 на повагу до її честі та гідності наступну негативну інформацію про її особу, автором та розповсюджувачем якої є ОСОБА_2 .

На для підтвердження своєї позовної заяви позивач ОСОБА_4 надала суду також такі документи, як: відповідь ОСОБА_2 на відзив ОСОБА_6 від 23.09.2019 р. у справі №607/18248/19; пояснення ОСОБА_3 (третьої особи) від 27.09.2019р. у справі №607/18098/19; роздруківку технічного запису допиту свідка ОСОБА_2 від 14.05.2018 року у справі №607/15555/17.

Позивач вказує, що у даних документах є інформація, поширена відповідачем ОСОБА_2 , яка на її думку є недостовірною та порушує права ОСОБА_4 на повагу до її честі та гідності, зокрема інформація викладена у прохальній частині позову.

Стороною відповідача ОСОБА_2 не заперечуються факт висловлювання нею щодо ОСОБА_4 , як ворожки та шаманки у позовній заяві, інших заявах по суті та в ході допиту у судових засіданнях, однак вважає що сказані нею слова не є образою позивача, а її оцінкою обставин, які склалися.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа підприємець, основний вид діяльності: Надання інших індивідуальних послуг, код по КВЕДу: 96.09, який відповідно до Класифікатора економічної діяльності 2010 належить: «Надання інших індивідуальних послуг та включає: астрологічну та спіритичну діяльність.

Відповідно до частини 1 статті 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 Закону України "Про інформацію" передбачено, що суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень, а об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами 1 та 2 статті 7 України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно із статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в пункті 4 Рішення Конституційного Суду № 2-рп/2012 від 20.01.2012 р. щодо статті 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Цим конституційним положенням відповідають приписи Цивільного кодексу України, якими встановлено, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію (абзац перший частини першої статті 302).

Верховною Радою України прийнято Закон України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, така конвенція є частиною внутрішнього законодавства України.

Відповідно до статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Підстави та порядок спростування недостовірної інформації регламентує стаття 277 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 4 та 7 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації відповідно до ст. 277 ЦК України, є сукупність таких обставин як-то: - поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; - поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; - поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;- поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

З огляду на принцип змагальності, обов`язок доведення наявності складу правопорушення покладається на позивача.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України безумовним доступом до правосуддя незалежно бід обґрунтованості позову.

Відповідно до п.16 Постанови №1 Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 року (далі -Постанова) вказано наступне Відповідно до статті 40 Конституції України (254к/96-ВР) усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції (254к/96- 3?), а не поширення недостовірної інформації.

Згідно з пунктами 16, 17 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), не може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, оскільки ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 сформульовано висновок про те, що «викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.».

В судовому засіданні встановлено та не заперечується позивачем, відповідні висловлювання відповідача та поширення нею інформації про позивача викладена у позовній заяві, відзиві на позов та в ході надання показів як свідок в рамках розгляду справ у суді, а відтак не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам позивача.

Поширення іншим чином відповідачем висловлювань, щодо позивача, як ворожки, шамана, не підтверджується жодними доказами.

Суд вважає за необхідне зауважити, що обіг інформації саме в межах проведення досудового розгляду справи стосується специфічної сфери правовідносин, які регулюються ЦПК України чи КПК України. Отже, і вирішення питання про достовірність чи недостовірність такої інформації повинно здійснюватись в порядку та за правилами цивільно-процесуального чи кримінально-процесуального законодавства.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

У даному випадку інформація висловлена відповідачем ОСОБА_2 про позивача як ворожку, шамана та характер подачі цієї інформації, може вважатись оціночним судженням - критичним висновком зробленим відповідачем на підставі відомих їй фактів щодо обставин учасником яких вона була.

Окрім того, позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того, що викладена відповідачем у процесуальних документах та надана під час допиту у суді інформація якимось чином порушує особисті немайнові права позивача, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За таких обставин, суд констатує відсутність складу юридичного правопорушення, наявність якого є підставою для задоволення цього позову, а відтак, позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 3, 32, 34, 68 Конституції України, ст. ст. 200, 277 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 5, 7 ЗУ «Про інформацію», ст. ст. ст. 12, 81, 141, 258-259, 264,- 265, 268, 353-354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, визнання недостовірною та заборони розповсюдження інформації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 09.07.2020.

Головуючий суддяР. М. Грицак