Номер провадження: 22-ц/813/231/20
Номер справи місцевого суду: 503/246/19
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б. С.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №503/246/19 за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Кодимського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 6 червня 2019 року у складі судді Сердюка Б.С., -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 , звернувшись 13 лютого 2019 року до суду з вищевказаною заявою, вказав, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Р. Молдова, ІНФОРМАЦІЯ_2 березня 1997 року отримав громадянство України та паспорт громадянина України, проживав та був зареєстрований в м. Кодима Одеської області. У листопаді 2018 року, перебуваючи в особистих справах в м. Києві, втратив паспорт, про що в установленому законом порядку повідомив правоохоронні органи України. Святошинським управлінням поліції ГУ НП України в м. Києві за результатами перевірки факту втрати паспорту складено висновок від 22 листопада 2018 року, який підтвердив цю обставину. При зверненні до Центру надання адміністративних послуг Святошинської районної в м. Києві адміністрації із заявою про отримання нового паспорта громадянина України замість втраченого отримав 28 листопада 2018 року відповідь, за змістом якої у видачі паспорта відмовлено через відсутність документів, що підтверджують його проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року. Посилаючись на вказані обставини, заявник ОСОБА_1 просив встановити юридичний факт, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 24 серпня 1991 року проживав в Україні, а саме в місті Кодима Одеської області (а.с.2-4).

Ухвалою судді Кодимського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі (а.с.20).

Заінтересована особа Кодимський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області заяву визнав та підтвердив, що встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року необхідно для поновлення ОСОБА_1 паспорта громадянина України (а.с.28).

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 6 червня 2019 року заяву задоволено; встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та проживає по теперішній час (а.с.30-32).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення суду.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про залишення заяви без розгляду (а.с.33-36).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що у ОСОБА_1 наявний спір про право постійного проживання на території України, з огляду на що такий спір підлягає розгляду в порядку позовного, а не окремого провадження.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення (ч.1, п.5 ч.2 ст.29 ЦПК України).

Частина 1 статті 315 ЦПК України містить перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що розглядає суд. Поряд з цим у частині 2 даної статті зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Дане дає підстави стверджувати, що зазначений перелік не є вичерпним та підлягає розширеному тлумаченню.

У даній справі заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, встановлення даного факту необхідно для підтвердження його громадянства України та отримання паспорта громадянина України взамін втраченого. На підтвердження вимог заявником надано належні та допустимі докази того, що у 1997 році з досягненням повноліття він був документований паспортом громадянина України та з того часу має реєстрацію постійного місця проживання в м. Кодима Одеської області.

Щодо втрати (викрадення) паспорта ОСОБА_1 звертався до Національної поліції та до Державної міграційної служби, однак наразі паспорт не відновлено, а територіальний підрозділ Державної міграційної служби за місцем реєстрації підтвердив у ситуації заявника необхідність рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року для подальшого встановлення факту законності отримання громадянином ОСОБА_1 громадянства України та поновлення йому паспорта громадянина України.

Таким чином, у даній справі не йдеться про спір про право ОСОБА_1 на набуття громадянства України, а, відтак, доводи апеляційної скарги про залишення в порядку частини 6 статті 294, частини 4 статті 315 ЦПК України заяви без розгляду та роз`яснення заявнику права подати позов на загальних підставах безпідставні.

У сенсі положень статті 315 ЦПК України перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, є невичепним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, при цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Щодо можливості встановлення в судовому порядку факту проживання на території України висловився Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2018 року в справі №363/214/17-ц.

Доводи апеляційної скарги в частині залишення заяви без розгляду з огляду на спір про право не приймаються, судове рішення з цих підстав скасуванню не підлягає.

Щодо інших доводів апеляційної скарги то такі стосуються набуття громадянства України, однак у даній справі про це не йдеться.

ОСОБА_1 тривалий час не може відновити паспорт громадянина України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби за місцем реєстрації заперечень на заяву не мав та підтвердив необхідність такого рішення суду.

Якщо рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, не є в переліку документів, що підлягають поданню для відновлення паспорта, то орган Державної міграційної служби вправі таке рішення від особи не вимагати, а за заявою ОСОБА_1 відновити документ, керуючись Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302.

Посилання в скарзі на передчасність звернення до суду з заявою про встановлення факту є недоречним.

Виходячи з визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду прави судом апеляційної інстанції, підстави для скасування судового рішення та залишення заяви про встановлення факту без розгляду відсутні.

Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 14 травня 2020 року не з`явились, будучи завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; справа в провадженні суду апеляційної інстанції з вересня 2019 року, учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій; заінтересованою особою подано заяву про розгляд справи без участі представника; для прийняття рішення в справі наявні достатні матеріали. Відтак, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в одеській області залишити без задоволення.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 6 червня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Кодимського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова