Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4190/19
Провадження №: 2/332/295/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2020 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Яцуна О.С.,
за участю секретаря Коваль В.А.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
представника третьої особи Левицької Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , до Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Савицька Олена Владиславівна, ОСОБА_5 , про встановлення факту батьківства та визнання права власності в порядку спадкування за законом, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Савицька Олена Владиславівна, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу понад п`ять років, зміни порядку черговості спадкування разом із спадкоємцем тієї черги, яка безпосередньо закликається до спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, -
У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради, який в подальшому було уточнено, про встановлення факту батьківства та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування уточнених позовних вимоги зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім доньки ОСОБА_4 інші спадкоємці відсутні. В жовтні 2019 року ОСОБА_1 направила приватному нотаріусу ЗМНО Савицькій О.В. заяву про прийняття спадщини за законом. У жовтні 2019 року вона отримала відповідь від нотаріуса, в якій було зазначено, що 21.10.2019 нотаріусом зареєстрована заява позивача як спадкоємця у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 28. Але, в свідоцтві про народження дитини в графі батько зроблений запис відповідно до ст. 135 СК України, у зв`язку із чим у позивача відсутній документ, що підтверджує родинні відносини дитини з померлим, а тому позивач просить встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати право власності за ОСОБА_4 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30.01.2020 до суду надійшла позовна заява третьої особи із самостійним вимогами на предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Запорізької міської ради, заінтересовані особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Савицька Олена Владиславівна, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу понад п`ять років, зміни порядку черговості спадкування разом із спадкоємцем тієї черги, яка безпосередньо закликається до спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_5 з 13.12.2013 перебувала із ОСОБА_6 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у фактичних шлюбних відносинах та проживала із ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 із померлим були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного. Вона утримувала померлого, оскільки останній не працював, під час спільного проживання вони разом здійснювали ремонт в квартирі, купували побутову техніку, вели спільне господарство, разом відпочивали. 26.08.2019 ОСОБА_6 помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 . У встановлений шестимісячний строк ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Савицької О.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого цивільного чоловіка. Однак, для отримання спадщини їй потрібно довести факт проживання разом із покійним ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років, у зв`язку із чим вона і звернулася до суду. Також, просить суд змінити порядок черговості спадкування за законом, визнавши ОСОБА_5 спадкоємцем тієї черги, яка безпосередньо закликається до спадкування за законом, а також визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_2 .
Третьою особою із самостійним вимогами також були подані заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до яких просила відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що покійний ОСОБА_6 ніколи офіційно одружений не був, про доньку ніколи не розповідав. Всі витрати на поховання несла вона, а ОСОБА_1 із дитиною на похованні навіть не були присутніми. Вважає, що встановити факт батьківства з наданих позивачем доказів неможливо, а наведені докази вважає неналежними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
Згідно відзиву на позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог третьої особи ОСОБА_5 , адже вважає недоведеним факт її проживання разом із померлим ОСОБА_6 з 13.12.2013. Крім того, з копії паспорту ОСОБА_5 вбачається, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , а встановлення запитуваного факту порушить принцип одношлюбності, тобто це буде суперечити моральним засадам суспільства.
Згідно відповіді на відзив ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 зазначила, що вона із ОСОБА_7 припинили всі стосунки ще у 2010 році, оскільки її чоловік почав проживати із іншою жінкою та пішов з родини. А її відносинам із ОСОБА_6 були притаманні ознаки усталених та тривалих сімейних стосунків, оскільки вони разом проживали, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Крім того, вона здійснювала за ОСОБА_6 догляд, купляла ліки під час хвороби.
У судовому засіданні ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , та її представник адвокат Новіков І.О., позовні вимоги первісного позову підтримали в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову ОСОБА_5 заперечували. ОСОБА_1 пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_8 , батьком якої є ОСОБА_6 . Зазначила, що вони спільно проживали з померлим ОСОБА_6 з січня 2006 року по грудень 2012 року без реєстрації шлюбу, та коли розійшлись ОСОБА_6 продовжував спілкуватися з дитиною, піклувався про доньку. Також повідомила, що батьки ОСОБА_6 померли, брат вийшов із тюрми, жебракував, відносини з ним ОСОБА_6 не підтримував.
Представник відповідача Запорізької міської ради Салата Н.П., позовні вимоги первісного позову визнала частково, а саме в частині встановлення факту, що ОСОБА_6 є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважала позовні вимоги про визнання права власності за ОСОБА_4 на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_6 передчасними. Проти задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 заперечувала.
Представник третьої особи ОСОБА_5 адвокат Левицька Ю.В., в судовому засіданні підтримала позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 та пояснила, що ОСОБА_5 з 13.12.2013 по 26.08.2019 проживала разом із ОСОБА_6 . Зазначила, що протягом останнього року до смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_5 його утримувала, оскільки ОСОБА_6 не працював, хворів та зловживав алкогольними напоями. Також зазначила, що ОСОБА_5 поховала ОСОБА_6 за власні кошти. Проти задоволення первісного позову заперечувала.
Від представника третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району Шиян Н.В., надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала.
Від третьої особи приватного нотаріуса ЗМНО Савицької О.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона є вчителем англійської мови у Запорізькому січовому колегіумі. Повідомила, що з 1998 року вони знайомі з ОСОБА_1 , а з 2016 року її донька ОСОБА_8 навчається у вказаному колегіумі. Також повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 брали участь у житті дитини, ОСОБА_6 відвідував батьківські збори, був присутнім на святі першого дзвінка у доньки.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона працює разом із ОСОБА_1 та є її подругою. Повідомила, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_6 в орендованій квартирі, і ОСОБА_1 завагітніла. Підтвердила той факт, що ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є подругою ОСОБА_1 з дитинства. Повідомила, що у 2002-2003 роках ОСОБА_1 зустрічалась з ОСОБА_6 З 2005 року вони почали мешкати разом, а в 2006 році у них народилася донька ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він є колишнім сусідом ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які з 2012 року проживали разом, робили ремонт. Повідомив, що ОСОБА_6 працював на звалищі неофіційно. На похоронах дізнався, що у ОСОБА_6 є донька.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є колегою по роботі ОСОБА_5 . Повідомила, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 проживали разом, вели спільне господарство з кінця 2013 року в квартирі АДРЕСА_2 , робили ремонт разом. Також повідомила, що ОСОБА_6 працював неофіційно, жили за спільні кошти. При житті ОСОБА_6 не було відомо, що у нього є донька.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він є другом ОСОБА_6 . Повідомив, що ОСОБА_6 жив разом із ОСОБА_5 з 2010 року, вели спільне господарство, робили ремонт у квартирі по АДРЕСА_3 . Фінальній. ОСОБА_6 працював неофіційно. Також повідомив, що йому відомо, що у ОСОБА_6 є донька, та що ОСОБА_1 є колишньою співмешканкою ОСОБА_6 і матір`ю його доньки.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є керівником ОСОБА_5 на роботі, вони дружили сім`ями. Повідомила, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 проживали разом, вели спільне господарство з 2013 року в квартирі по АДРЕСА_4 , робили ремонт. Також повідомила, що ОСОБА_5 мала стабільний дохід, за її рахунок робили ремонт, який не завершили. Пояснила, що ОСОБА_7 є колишнім чоловіком ОСОБА_5 . Дізналася про існування доньки у ОСОБА_6 на похованні.
Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов первісного позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , обґрунтований та підлягає задоволенню, а позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т.1, а.с.17).
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду пояснили, що вони знали, що ОСОБА_8 доводилася біологічною дитиною ОСОБА_6 . Свідки підтвердили, що померлий ОСОБА_6 , хоча і не проживав разом, але вважав ОСОБА_16 своєю донькою, приймав участь у її житті, займався її вихованням.
Згідно з довідкою № 01-21/187 від 31.10.2019 року та випискою з відомостей про дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідувала ДНЗ № 291 «Витязь» з 01.09.2008 по 16.08.2012. Батько, ОСОБА_6 , впродовж цього часу брав активну участь у вихованні доньки, а саме: цікавився її успіхами, відвідував усі заходи, брав найактивнішу участь в організації освітнього процесу, був представником комітету групи (т.1, а.с.20-22).
Відповідно до довідки № 432 від 18.10.2019 ОСОБА_8 , учениця 8-В класу комунального закладу «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Січовий колегіум» ЗОР виховується матір`ю і батьком, ОСОБА_6 , а саме: батько однаковою мірою брав участь у вихованні дитини, спілкувався з вчителями, відвідував шкільні заходи, цікавився навчанням дитини в період з 01.09.2016 по 26.08.2019 (т.1, а.с.23).
Згідно з довідкою № 32 від 05.11.2019 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була ученицею шкільного підрозділу запорізького загальноосвітнього навчального комплексу санаторного типу «Злагода» з 01.09.2012 по 31.05.2015. Батько дитини ОСОБА_6 протягом усього часу навчання брав участь у вихованні дитини, цікавився її успіхами та відвідував усі шкільні заходи (т.1, а.с.24). Також, в матеріалах справи містяться копія заяви ОСОБА_17 від 22.05.2014, в якій останній просив директора ЗЗНВК «Злагода» відпустити з занять ученицю 2-А класу ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідальність за життя та здоров`я дитини брав на себе; та подяка батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за систематичну допомогу в організації навчально-виховного процесу від ЗЗНВК «Злагода».
Згідно з висновком № 01-27/1034 від 16.12.2019 районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування вважає доцільним встановити факт батьківства ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати право власності за ОСОБА_4 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 (т.1, а.с.91).
Згідно з вимогами ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.
Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст. 128 цього Кодексу.
У відповідності з п.3 ст.128 Сімейного Кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.
Пунктом 9 вказаної Постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Від встановлення факту, що має юридичне значення, а саме батьківства доньки позивачки, залежить питання отримання спадкового майна донькою ОСОБА_4 після померлого батька ОСОБА_6 .
Третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_5 , заперечуючи проти позову, зазначала, що покійний ОСОБА_6 ніколи офіційно одружений не був, про доньку ніколи не розповідав. Всі витрати на поховання несла вона, а ОСОБА_1 із дитиною на похованні навіть не були присутніми. Вважає, що встановити факт батьківства з наданих позивачем доказів неможливо, а наведені докази вважає неналежними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи. Однак такі заперечення суд відхиляє, виходячи з наступного.
Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Зважаючи на те, що третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_5 , окрім припущень, не надала жодних доказів на спростування факту батьківства, в тому числі, не скористалась правом заявити клопотання про проведення посмертної генетичної експертизи та не надала інших доказів на спростування письмових довідок учбових закладів, натомість позивачем були надані достатні докази (письмові та покази свідків), які доводять, що ОСОБА_6 приймав активну участь у вихованні, а саме у навчальному процесі ОСОБА_4 , тим самим проявляв батьківське піклування по відношенню до цієї дитини, таким чином, суд вважає можливим визнати факт батьківства ОСОБА_6 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_5 посилалась на те, що з 13.12.2013 перебувала з ОСОБА_6 по день його смерті до 26.08.2019 у фактичних шлюбних відносинах та проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у зв`язку із чим просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу понад п`ять років, зміни порядку черговості спадкування разом із спадкоємцем тієї черги, яка безпосередньо закликається до спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).
Вказаний висновок неодноразово використовувався Верховним Судом, зокрема у постановах від 18 березня 2019 року у справі № 357/6408/17, від 05 квітня 2019 року у справі № 387/938/17, від 16 травня 2019 року у справі № 467/404/17.
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу третя особа із самостійними вимогами на предмет позову ОСОБА_5 посилалась на показання свідків, а також на ряд письмових доказів.
Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх недостатнім для встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_5 із покійним ОСОБА_6 однією сім`єю.
Письмові докази, які були надані ОСОБА_19 , а саме: товарні чеки, видаткові накладні, гарантійні паспорти та гарантійні талони до побутової техніки і приладів та ін. (т.1, а.с.242-251, 255-264) не містять ані прізвищ покупців цих товарів та послуг, ані адреси, куди були доставлені ці товари та за якою були виконані послуги.
Вказані письмові докази також жодним чином не підтверджують ані проживання ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 одній квартирі, ані ведення ними спільного господарства, ані наявність у них спільного бюджету.
Фотокартки, які були долучені до матеріалів цивільної справи, підтверджують лише факт знайомства та дружніх відносин між ОСОБА_5 та покійним ОСОБА_6 , адже зроблені під час їх спільного відпочинку.
Крім того, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 з 19.12.2003 року по 29.10.2019 (т.2, а.с.19-20).
Однак, у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.
Ст. 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення шлюбу.
Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу понад п`ять років незаконними, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню. Решта позовних вимог про зміну порядку черговості спадкування разом із спадкоємцем тієї черги, яка безпосередньо закликається до спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно не підлягають задоволенню як такі, що безпосередньо пов`язані із вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
Встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Запоріжжі, є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Визнати право власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Запоріжжі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07 липня 2020 року.

Суддя: О.С. Яцун