Справа № 396/1086/18 р.
УХВАЛА

Іменем України

22.06.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Гарбуз Ольги Анатоліївни,

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Р.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Угріної А.С.,

стягувача ОСОБА_2 ,

представника стягувача - адвоката Грейніса В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

01.04.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , про перегляд судового наказу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.07.2018 року у справі №396/1086/18 за нововиявленими обставинами. Відповідно до судового наказу, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), щомісячно, розпочавши стягнення з 26 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує, що 10.03.2020 року на адвокатський запит отримав примірник судового наказу. Однак вважає, що наявні нововиявлені обставини, які дають підстави для перегляду вказаного судового наказу. Під час винесення судового наказу про стягнення аліментів не було враховано те, що на момент розгляду заяви про видачу судового наказу і на сьогоднішній день старший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживає із заявником. Вказані обставини є істотними та існували на момент розгляду судом заяви про видачу судового наказу, однак не були відомими суду. Під час видачі судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, судом не було досліджено чи дійсно діти проживають проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні, а заявник ухиляється від такого утримання. Враховуючи особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, був позбавлений можливості заявити про існування таких обставин. Наведені обставини існували на момент розгляду справи, не були встановлені судом при вирішенні справи, є істотними. Отже, зазначена обставина не була відома суду на момент видачі наказу та могла вплинути на юридичну оцінку обставин судом при видачі наказу.

Зважаючи на вказане, просив суд поновити йому строк для звернення до суду з вказаною заявою, у зв`язку з його пропуском з поважних причин, а саме у зв`язку з неотриманням судового наказу, який направлявся на адресу, за якою він ніколи не був зареєстрований. Про існування судового наказу він дізнався лише після ознайомленння адвокатом з матеріалами справи10.03.2020 року.

У зв`язку з чим, просив суд переглянути судовий наказ за нововиявленими обставинами та скасувати його.

Ухвалою суду від 03.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 23.04.2020 року, яке було відкладено на 15.05.2020 року за клопотанням представника заявника, на 05.06.2020 року через неявку заявника та представника, та на 22.06.2020 року за клопотанням стягувача ОСОБА_2 надання часу для залучення захисника.

Заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Угріна А.С. заяву підтримали в повному обсязі з обставин викладених в заяві, просили скасувати судовий наказ за нововиявленими обставинами. Вказавши, що один син проживає біля батька, а другий біля матері, а аліменти стягуються в розмірі 1/3 частини доходу, як на двох дітей, в чому вбачають порушення прав заявника, який взагалі тривалий час не знав про існування судового наказу, дізнався лише в березні 2020 року. Також в свої пояснення представник заявника обгрунтовувала постановою ВС від 15.01.2020 року по справі №554/325/16-ц.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Грейніс В.О. просили суд відмовити в задоволенні заяви, вказавши, що з обоє дітей проживають біля матері, а також про судовий наказ заявник знав з липня 2018 року, про що свідчить поштове повідомлення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази та дослідивши обставини справи №396/1086/18, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 липня 2018 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області було винесено судовий наказ по справі №396/1086/18 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , згідно якого стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), щомісячно, розпочавши стягнення з 26 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 176, 20 грн.

Судовий наказ набрав законної сили та звернений до виконання (а.с.10).

Копія судового наказу надсилалася на адресу боржника вказану в заяві та на зареєстровану адресу місця проживання, відповідно до довідки відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради, поштові повідомлення повернулися до суду з відміткою про вручення ОСОБА_1 за місцем реєстрації та проживання (а.с. 13-14).

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із ч.2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина 4 статті 423 ЦПК України).

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» визначено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до пункту 4 вказаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Саме такого висновку і дійшов ВС в постанові від 15.01.2020 року по справі №554/325/16-ц, вказавши, що що вирішуючи питання про наявність нововиялених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявленні обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. (підставою для задоволення касаційної скарги та скасування судового наказу у вказаній справі стало те, що на час видачі судовго наказу вже існував раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просив видати судовий наказ. Однак про його існування суду не було відомо).

В даному ж випадку доказів існування обставин, які б могли юридично вплинути на результат прийнятого рішення (судового наказу) станом на 06.07.2018 року, суду не надано. Не доведено факт проживання сина ОСОБА_6 біля батька саме в той період станом на час винесення судового наказу, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 за правилами свідка повідомив, що на час ІНФОРМАЦІЯ_4 син ОСОБА_6 проживав біля матері а біля нього із зими минулого року та йому відомо про відрахування аліментів за місцем роботи, тому дана обставина не може вважатись нововиявленою.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відповідно ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 8 статті 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Про стягнення аліментів має право звернутися той із батьків, з ким на законних підставах проживають діти. Таке місце проживання дітей, які не досягли десяти років визначається за згодою батьків, відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявник посилаючись на підставу перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами вказує, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу останній був позбавлений можливості повідомити суд спільне проживання разом з дитиною. Вважає, що дані обставини являються істотними для справи та не були встановлені судом.

Суд критично відноситься до тверджень заявника про факт проживання біля нього сина на момент винесення судового наказу від 06.07.2018 року, оскільки вказана обставина спростована дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме, заявою -поясненнями ОСОБА_2 від 16.09.2019 року, після винесення судоаого наказу, згідно якої за спільною згодою між чоловіком старший син проживає в м. Новоукраїнка та показами самого ОСОБА_8 , допитаного за правилами свідка. Факт отримання копії судового наказу підтверджкється (а.с. 13, 14).

Доказів, які б спростували вказану обставину суду не надано, сторонами не вирішувався спір щодо встановлення місця проживання дитини, рішення органів опіки про встановлення місця проживання дитини не виносилося, жодних належних доказів проживання дитини біля батька, на час винесення судового наказу суду не надано.

Факт реєстрації місця проживання сина ОСОБА_6 за адресою реєстрацїі батька - заявника, також не є достатнім доказом проживання його біля батька саме на час винесення судового наказу, тобто станом на 06.07.2018 року, крім того, що з копії домової книги вбачається, що реєстрацію проведено 05.06.2020 року.

Отже належних доказів, які б вплинули на юридичну оцінку обставин під час винесення судового наказу 06.07.2018 року, та які б дали підстави для його скасування, судом не встановлено. Жодна обставина, на яку посилається заявник у своїй заяві, не є нововиявленою обставиною.

Вказані в заяві обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених статтею 165 ЦПК України.

Згідно з частиною 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

За таких обставин суд не вбачає достатніх підстав для перегляду судового наказу, виданого Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області 06 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 по справі про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки наведені заявником обставини не звільняють його від обов`язку як батька утримувати дитину, а розмір аліментів, присуджений до стягнення, визначений та відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому приходить до висновку, що в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити, а вищевказаний судовий наказ залишити в силі, що не позбавляє його права звернутися в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.160, 168,170, 259-261, 423, 429 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , про перегляд за нововиявленими обставинами, судового наказу виданого 06.07.2018 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області по справі №396/1086/18 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 - відмовити, а судовий наказ залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 23.06.2020 року.

Суддя: О. А. Гарбуз