Справа № 346/1891/19
Провадження № 2/346/142/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого-судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Бойко В.С.

представника позивача адвоката Микитюка Р.В.

представника відповідача адвоката Романчич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.08.2018 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 101 920 грн., які зобов`язався повернути, про що останнім дано власноручно написану розписку.

Позивач неодноразово направляв відповідачу претензії (вимоги) щодо повернення суми позики. Зокрема, відповідно до квитанції поштового відправлення № 337 та відстеження з інтернет-сайту ПАТ «Укрпошта» за вказаним відправленням відповідач 10.10.2018 року отримав таку претензію. Проте, позичених грошових коштів відповідач так і не повернув, ухиляючись від виконання взятих на себе зобов`язань. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу, а також понесені судові витрати, які складаються з 1 403,40 грн. сплаченого судового збору (1 019,20 грн. за подання позову та 384,20 грн. - заяви про забезпечення позову).

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Микитюк Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, і просить ці вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Романчич М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки 16.08.2018 року між сторонами фактично не укладався договір позики, а відповідач постачав обладнання та пиломатеріали, за що позивач надавав йому кошти, про одержання яких відповідач писав розписки. Коли ж відбувалося постачання вказаного майна на певну суму, то відповідач писав нові розписки, а попередні розписки позивач мав знищувати. Однак, як згодом стало відомо, у позивача наявні такі розписки, тобто він, використавши довіру відповідача, вирішив витребувати спірну суму без врахування вартості обладнання та пиломатеріалів, які поставляв відповідач. Крім того, останній завжди писав розписки кульковою ручкою із синім чорнилом, а надана суду розписка візуально схожа на ксерокопію. Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правил ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що відповідно до наданого стороною позивача в судовому засіданні та долученого до матеріалів справи оригіналу письмової розписки, даної відповідачем 16.08.2018 року, він того дня позичив у позивача грошові кошти в сумі 101 920 гривень, які зобов`язався повернути (а. с. 57).

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача 08.10.2018 року з письмовою претензією (вимогою) про повернення суми боргу (а.с.7), яка отримана відповідачем 10.10.2018 року, що стверджується копією фіскального чеку поштового відправлення № 337 ПАТ «Укрпошта» від 08.10.2018 року та відстеження з інтернет-сайту ПАТ «Укрпошта» (а. с. 8). Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи № 416/437/20-28 від 01.04.2020 року запис тексту в розписці від 16.08.2018 року виконано ОСОБА_2 рукописним способом (рукою) без копіювальної техніки, без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів кульковою ручкою, барвною речовиною чорного кольору (а.с. 110-111).

Судом встановлено, що відповідач станом на 11.06.2020 року не повернув позичених коштів. Таким чином, розмір неповернутої відповідачем позики становить 101 920 грн., які слід стягнути з нього на користь позивача.

Судом також встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в загальному розмірі 1 403,40 грн., (1 019,20 грн. за подання позову та 384, 20 грн. - заяви про забезпечення позову), що стверджується відповідними квитанціями (а.с.1,2), які в зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягають присудженню з відповідача на користь позивача. Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача присудженню підлягають 5 495 грн. витрат за проведення технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи, оскільки представники сторін не вказали про відшкодування таких витрат в добровільному порядку. Отже, загальний розмір судових витрат складає 6 898,40 грн.

На підставі ст.ст. 525, 526, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України та, керуючись ст. 141, ст. ст. 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , 101 920 (сто одну тисячу дев`ятсот двадцять) гривень боргу за договором позики від 16.08.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 судові витрати в загальному розмірі 6 898 (шість тисяч вісімсот дев`яносто вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 22 червня 2020 року.

Суддя Калинюк О. П.