печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Єряшевій А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення його на роботі. Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 04 квітня 2017 року, яке набуло чинності згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2017 року, його поновлено на посаді заступника начальника філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» ПАТ «Українська залізниця» з 22 грудня 2016 року. Відповідно до ч.5 ст. 235 КЗпП України рішення суду в частині повнолення на роботі підлягає негайному виконанню, проте відповідач всупереч вимогам ч.5 ст. 235 КЗпП України поновив його на роботі не з 22 грудня 2016 року як передбачено рішенням суду, а з 29 серпня 2017 року згідно наказу № 2109/ос, тобто через 168 робочі дні. Ввазає, що на підставі ст. 236 КЗпП України відповідач має сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу за 168 робочі дні при затримці виконання рішення суду про поновлення його на роботі в загальній сумі 101 510 грн. 64 коп., що розраховується за наступною формулою: 168 робочі дні - період вимушеного прогулу х 604 грн. 23 коп. - розмір його середньоденного заробітку = 101 510 грн. 64 коп. Окрім того, вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 20 000 грн. 00 коп., що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 06 листопада 2018 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи.

У встановлений ухвалою судді строк від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.

Клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження чи в порядку спрощеного з викликом сторін до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та ухвалити рішення, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачає ч. 1 ст. 15 ЦК України.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені, що відповідає ст. 3 ЦПК України.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду міста Києва (Київський апеляційний суд) від 27 березня 2014 року, яким скасовано рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року у справі № 761/33027/13-ц, яке 27 березня 2014 року набрало законної сили та 14 травня 2014 року звернуто до виконання, частково задоволено позов, визнано звільнення ОСОБА_1 з посади провідника пасажирських вагонів відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» відповідно до наказу (розпорядження) № 3013/ос від 18 листопада 2013 року за п. 7 ст. 40 КЗпП України, поновлено його на вказаній посаді та стягнуто з Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 13 268,70 грн. та на відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 5 ст. 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За змістом ст. 236 КЗпП в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена норма передбачає обов`язок власника виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Поряд із цим, вказана норма не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у разі звернення власника із заявою до виконавчої служби про роз`яснення якихось обставин, які на думку власника ускладнюють виконання рішення суду.

Вбачається, що зазначеним рішенням апеляційного суду позивача поновлено на роботі.

Проте, відповідач всупереч вимогам ч. 5 ст. 235 КЗпП України поновив його на роботі не з 27 березня 2014 року, а з 09 жовтня 2015 року згідно наказу № 1653/ос, тобто через 380 робочих днів.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком.

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

На підставі ст. 236 КЗпП України суд приходить до висновку про те, що відповідач має сплатити позичачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за 380 робочих днів при затримці виконання рішення суду про поновлення його на роботі в загальній сумі 56 023,40 грн., що розраховується за наступною формулою: 380 робочих днів - період вимушеного прогулу (з 27 березня 2014 року по 09 жовтня 2015 року) х 147,43 грн. - розмір його середньоденного заробітку = 56 023,40 грн.

У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки, що передбачає ст. 236 КЗпП України.

Виплата середнього заробітку проводиться за час вимушеного прогулу та законом України не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин, такий правовий висновок зробив Верховний Суд України 25 травня 2016 року.

Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по дань постановлення рішення.

Згідно п. 21 вказаної Постанови при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року. Обчислення середньої заробітної плати у випадку її збереження, остання обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, включаючи усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, та проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд вважає, що проведений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 380 робочих днів за період вимушеного прогулу (з 27 березня 2014 року по 09 жовтня 2015 року) при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі позивача в загальній сумі 56 023,40 грн. проведений у відповідності до вимог закону й повинен покладатися в основу рішення.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України.

Так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір».

Зважаючи на викладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 704,80 грн.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 236, 2371 КЗпП України, з урахуванням Закону України про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 15, 57, 60, 81, 88, 195,196, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 174, 130, 222, 224, 293, 294, 367, ч.1 ст. 3607 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця», про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 56 023,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. А. Писанець