Справа № 642/2552/19
17 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі
головуючого судді Проценко Л.Г.,
за участю секретаря Канаєвої К.М.,
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представників позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , в особі представника адвоката Жук Андрія Сергійовича до ОСОБА_8 , третя особа: Друга Харківська державна нотаріальна контора, про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, -
До суду із позовом в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 звернувся їх представник - адвокат Жук А.С., в якому просив визнати відповідача ОСОБА_8 , громадянина Болгарії, таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому посилались на те, що 28.09.1999р. Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації ХМР на ім`я ОСОБА_10 та членів її сім`ї: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 було видано свідоцтво про право власності на житло за р.№4-99-151459 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Позивачі є доньками померлої, зареєстровані та разом проживали з нею з 1989 р. Також з ними проживав ОСОБА_8 , який у 1993р. виїхав на постійне місце проживання до Болгарії до свого батька. У 2005р. ОСОБА_8 знов приїхав до України і для отримання посвідки для постійного проживання був прописаний за зазначеною адресою. Після отримання такого посвідчення відповідач у 2007р. забравши свої особисті речі переїхав до іншого житла чи до Болгарії . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів, яка хворіла. Відповідач не допомагав матері, не цікавився життям, ніколи не приїжджав і не виходив на зв`язок. Заочним рішенням суду від 11.12.2014р. ОСОБА_8 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням і встановлено факт, що він не проживав з 2007р. і відсутність у квартирі його речей.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, зазначила, що дівоче прізвище її матері ОСОБА_15 . Її брат їм не допомагав, не приїздив, де знаходиться на даний час не знає.
Позивач ОСОБА_2 , позов підтримала, показала, що після смерті матері вони втрьох (три сестри) подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідач має право подавати заяви про прийняття спадщини, але де він проживає невідомо. Квартира де вони є співвласниками у занедбаному стані і її треба продати, оскільки всім необхідно проживати окремо.
Позивач ОСОБА_3 позов підтримала, показала, що мати за час свого життя зареєструвала їх брата у квартирі, де вона з двома сестрами є співвласниками. Брат проживав у квартирі приблизно рік у 2006-2007роках, а після того виїхав у невідомому напрямку. Шість років тому померла їх мати і вони втрьох подали заяви про прийняття спадщини. Із-за того, що місцезнаходження брата невідомо вони не можуть прийняти спадщину та розпорядитися квартирою, у якій відключений газ, опалення та є протікання з даху будинку. Вони не знають де знаходиться відповідач, до посольства Болгарії не зверталися. Відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину немає.
Представник позивачів ОСОБА_4 позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що відповідач з 2007р. не проживає на території України, а тому його треба визнати таким, що не прийняв спадщину після смерті матері. Позивачі зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини і відкрита спадкова справа. Відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину немає. Є спір, оскільки є ще один спадкоємець, який не проживав зі спадкодавцем. Подача заяви про прийняття спадщини від відповідача є його правом.
Представник позивачів ОСОБА_16 Я. І. позов підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, будь якого відзиву чи заперечень проти позову не надав. Таким чином суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Представник 3-ї особи 2-ї ХДНК в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Ухвалою суду від 05 серпня 2019 р. у приватного нотаріуса ХМНО Бєсєди Т.Д. витребувано відомості щодо кола спадкоємців після ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також завірену копію спадкової справи №50/2014 від 11.07.2019 р.
Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 р. з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України витребувано відомості щодо перетинання державного кордону громадянином Болгарії ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01 травня 2005р. по 01 січня 2019р.
Вислухавши думку позивачів, їх представника, перевіривши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Сторони користуються рівними процесуальними правами.
Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України:
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з свідоцтва про народження виданого 17.12.1974р. на підставі акту про народження №4376 від 07.12.1974р. ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Софія та його батьками зазначені мати: ОСОБА_19 та батько: ОСОБА_20 . (а.с.35)
За актом від 08.04.2019р. ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 підтвердили, що ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 не проживає з травня 2008р. (а.с.23)
Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.04.2019р. за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.56)
Як вбачається з відповіді 2-ї ХДНК від 11.07.2019р. після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заяв від спадкоємців про прийняття, видачу або відмову від прийняття спадщини не надходило. Спадкова справа не заводилася, свідоцтва на спадщину не видавалися, заповіт не посвідчувався. (а.с.79)
Заочним рішенням від 11.12.2014р. позов ОСОБА_6 ,ОСОБА_2 , ОСОБА_9 до ОСОБА_20 , 3-я особа Ленінський районний відділ у м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Х/О про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено частково. Визнано ОСОБА_8 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 . В іншій частині позову, зокрема зобов`язання реєстраційного органу вчинити певні дії відмовлено. З ОСОБА_20 на користь ОСОБА_12 стягнено суму судового збору у розмірі 243 грн.60 коп. (а.с.88-91)
За відповіддю приватного нотаріуса ХМНО Бєсєди Т.Д. від 12.08.2019 р. нею 22.09.2014р. була заведена спадкова справа №50/2014 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_10 . звернулися дочки спадкодавця: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, які були зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №145,146,147 відповідно. Інших заяв про прийняття або відмови від спадщини не надходило, свідоцтва на спадщину не видавалися.(а.с.94)
Як вбачається з спадковї справи №50/2014 (а.с.95-123)
До приватного нотаріуса ХМНО Бєсєдою Т.Д. з заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 яка на момент смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 звернулися дочки спадкодавця: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Заяви від 22 вересня 2014р. зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №№145,146,147 відповідно.
У ОСОБА_28 та ОСОБА_10 народилися: ІНФОРМАЦІЯ_12 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 - ОСОБА_13 та ІНФОРМАЦІЯ_14 - ОСОБА_12 .
Як вбачається з свідоцтва про шлюб ОСОБА_29 та ОСОБА_11 уклали шлюб 05.02.2011р., про що мається відповідний запис за №122. Прізвища після укладення шлюбу: ОСОБА_34 та ОСОБА_30 .
ОСОБА_31 та ОСОБА_13 уклали шлюб 03.08.2002 р., про що мається відповідний запис за №254. Прізвища після укладення шлюбу: ОСОБА_35 та ОСОБА_32 .
Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від ІНФОРМАЦІЯ_15 . після смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д. 22.09.2014 р. заведено спадкову справу №50/2014.
Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.09.2014 р. після смерті ОСОБА_10 , інформація про заповіти у спадковому реєстрі відсутня.
За довідкою КП «ХМБТІ» від 27.10.2015р. власниками квартири АДРЕСА_2 (спільна сумісна) є ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право власності на житло за р.№4-99-151459.
Згідно свідоцтва про зміну імені від 07.11.2017р. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_16 змінила прізвище на « ОСОБА_2 », про що здійснено відповідний запис за №49. Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, НОМЕР_1 , орган видачі - 6316, дата оформлення 22.12.2017р. (а.с.40-42)
ПАТ «Приватбанк» звернувся з претензією кредитора від 02.06.2018р. щодо включення кредиторської вимоги в спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлого про заборгованість перед банком у розмірі 9417,27 грн.
За відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації від 11.10. 2019р. відомостей про перетинання державного кордону України у період з 22.10.2014р. по 01.01.2019р. громадянином Болгарії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в базі даних не виявлено. (а.с.134)
ЦК України врегульовано порядок здійснення права на спадкування. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який проживав постійно разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову про неї. Малолітня, неповнолітня особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 ст.1273 цього кодексу.
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.
Згідно ч.3,5 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ст.ст.1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Позивачі з посиланням на ст. 1269 ЦК України та ст.3 Закону України «Про свободу вільного пересування та вільний вибір місця проживання в України» просили визнати відповідача таким, що не прийняв спадщину, оскільки ОСОБА_8 з 2007р. не проживав разом зі спадкодавцем і не звернувся до нотаріуса у передбачений законом строк з заявою про прийняття спадщини.
На момент смерті спадкодавці ОСОБА_10 прийняття спадщини здійснювалось шляхом звернення в шести місячний строк, або проживанням зі спадкодавцем. Син ОСОБА_8 - відповідач по справі, на момент смерті матері був повнолітнім та зареєстрованим за адресою спадкодавця, але не проживав. Реєстрація місця проживання не свідчить про проживання особи. Прийняття спадщини здійснюється шляхом звернення до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину і в разі відмови у цьому чи незгодою з часткою яка повинна належати спадкоємцю позивачі мають право звернутися до суду. Такої відмови матеріали справи не містять
Визнання особи такою, що не прийняла спадщину не є належним та ефективним способом захисту, оскільки це стосується права іншої особи, а свої права позивачі можуть захистити шляхом звернення до нотаріуса і лише при наявності спору звернутися до суду про визнання за кожним з них частки, яку вважають належною.
З врахуванням викладеного в задоволенні позову необхідно відмовити.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено то у відповідності до ст.141 ЦПК України сплачені позивачами 768,40 грн. судового збору не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 273 ЦПК України, ст.ст.1217, 1220, 1221, 1258, 1268, 1269, 1270 ЦК України суд ,-
В задоволенні позову ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , в особі представника адвоката Жук Андрія Сергійовича до ОСОБА_8 , третя особа: Друга Харківська державна нотаріальна контора, про визнання особи такою, що не прийняла спадщину - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 червня 2020р.

Суддя Л.Г.Проценко