Справа № 472/219/20
Провадження №2/472/184/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

з участю секретаря

судового засідання - Ставніченко А.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 смт. Веселинове цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2020 року до суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноградівка Веселинівського району Миколаївської області померла його мати ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У встановлений законом строк він прийняв спадщину, про що подав до Веселинівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У зв`язку з відсутністю витягу з Поземельної книги на спадкову земельну ділянку, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на успадковану земельну ділянку, (яка фактично складається з двох земельних ділянок площами 9,27 га ріллі та 0,33 га пасовища). Через, що він був вимушений звернутися з відповідним позовом до суду та рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухваленим 23 жовтня 2012 року у справі № 2/1406/253/12, у порядку спадкування було визнано за ним право власності на цю земельну ділянку, що підтверджується копією рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухваленого 23 жовтня 2012 року у справі №2/1406/253/12, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 5570587 від 06.06.2013 р., та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 4470110 від 06.06.2013 р., і свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4472000 від 06.06.2013 р., та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 4471736 від 06.06.2013 р.

В грудні 2019 року він звернувся до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яку ОСОБА_3 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4 , але не отримала свідоцтво про право на спадщину.

Вивчивши надані ним документи, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що: «з матеріалів спадкової справи неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_4 » та «Оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай), на підставі п. 4.14, 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на право не земельну частку (пай)».

Відмову нотаріусом було викладено у письмовій формі у Довідці-роз`ясненні від 03.02.2020 р. № 52/02-14.

Одночасно йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування земельної частки (паю), що належала ОСОБА_4 .

В зв`язку з цим, він звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але до суду 27 травня 2020 року надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши вступне слово позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 , з урахуванням заяви представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноградівка Веселинівського району Миколаївської області померла мати позивача - ОСОБА_3 , смерть якої було зареєстровано Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, про що 1 квітня 2004 року було зроблено відповідний актовий запис за № 22, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 13).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на земельну ділянку загальним розміром 9,60 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на яку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-МК № 041660, виданим Кудрявцівською селищною радою 30 березня 2001 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9, та право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність КСП «Вітчизна», с Бондарівка Веселинівського району Миколаївської області, розміром 8, 83 умовних кадастрових гектарів, яке ОСОБА_3 успадкувала після смерті її матері, (баби позивача), ОСОБА_4 , право якої було посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія МК № 0155784 , зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів за № 6031.

У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину, про що подав до Веселинівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У зв`язку з відсутністю витягу з Поземельної книги на спадкову земельну ділянку, нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на успадковану земельну ділянку, (яка фактично складається з двох земельних ділянок площами 9,27 га ріллі та 0,33 га пасовища). Через що він був вимушений звернутися з відповідним позовом до суду та рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухваленим 23 жовтня 2012 року у справі № 2/1406/253/12, у порядку спадкування було визнано за ним право власності на цю земельну ділянку, що підтверджується копією рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухваленого 23 жовтня 2012 року у справі №2/1406/253/12, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер 5570587 від 06.06.2013 р., та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 4470110 від 06.06.2013 р., і свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4472000 від 06.06.2013 р., та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер: 4471736 від 06.06.2013 р.

В грудні 2019 року позивач звернувся до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яку ОСОБА_3 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4 , але не отримала свідоцтво про право на спадщину.

Вивчивши надані позивачем документи, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що: «з матеріалів спадкової справи неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_4 » та «Оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай), на підставі п. 4.14, 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на право не земельну частку (пай)».

Відмову нотаріусом було викладено у письмовій формі у Довідці-роз`ясненні від 03.02.2020 р. № 52/02-14.

Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.

Судом встановлено, що баба позивача - ОСОБА_4 була членом колгоспу ім. Жданова, в подальшому реорганізованого в колективне сільськогосподарське підприємство «Вітчизна» с. Бондарівка Веселинівського району Миколаївської області.

15 травня 1995 року Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області колективному сільськогосподарському підприємству «Вітчизна» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серія МК № 006, загальною площею 3 154,7 га для ведення сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 288 (а.с. 22-24).

ОСОБА_4 , як член колективного сільськогосподарського підприємства, набула право на земельну частку (пай) та була зазначена в Списку членів КСП «Вітчизна» та їй було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0155784, (надалі - Сертифікат), який було зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 6031, що підтверджується довідкою відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 04.02.2020 р. № 4/138-20 (а.с. 25).

Належна ОСОБА_4 земельна частка (пай) в натурі виділена не була та використовувалась спочатку КСП «Вітчизна» с. Бондарівка Веселинівського району Миколаївської області, а в теперішній час використовується як невитребувана земельна частка (пай) його правонаступником - Фермерським господарством «Вітчизна», що підтверджується довідкою Фермерського господарства «Вітчизна» від 26 липня 2012 року № 29 (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Її смерть було зареєстровано Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області 29 грудня 1997 року за актовим записом № 67, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 (а.с. 9).

До складу спадщини увійшли, зокрема, право на земельну частку (пай), посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0155784, та право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , посвідчене свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, видане 8 листопада 1991 року на підставі рішення виконкому Веселинівської районної ради № 112 від 29 травня 1991 року (а.с. 32).

Як дочка, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданим Мостовським райбюро ЗАГСу 17 серпня 1953 року (а.с. 11), та свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_5 , виданим Кудрявцівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області 15 листопада 1964 року (а.с. 12), ОСОБА_5 у першу чергу набула право на спадкування за законом.

Провівши поховання матері, ОСОБА_3 прийняла на зберігання правовстановлюючі документи на спадкове майно: Сертифікат на право на земельну частку (пай), Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, технічний паспорт на житловий будинок, а також обробляла присадибну ділянку та доглядала за будинком, а в подальшому продала його на будівельні матеріали. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Зважаючи на те, що державним нотаріусом поставлено під сумнів факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , та враховуючи, що цей факт має для позивача юридичне значення та підтверджений вищеперерахованими обставинами та доказами, і показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , суд вважає за можливе встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_3 , вступивши в управління та володіння спадковим майно, до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на сп адщину не зверталася, вважаючи, що це не обов`язково.

З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року № 435-IV, статтею 1297 якого визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Виконати цю вимогу закону ОСОБА_3 не встигла та ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України «Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину», а отже право власності на житловий будинок та право на земельну частку, які ОСОБА_3 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4 , але не отримала свідоцтво про право на спадщину, увійшли до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок її смерті.

Позивач, як син, що підтверджується свідоцтвом про його народження серія НОМЕР_6 , повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції 13 березня 2012 року, прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_3 , але нотаріально оформити своє право на успадковане право на земельну частку (пай) не може із-за відсутності правовстановлюючого документа - Сертифіката на право на земельну частку (пай), який було втрачено ще за життя спадкодавця за невідомих йому обставин. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №204/04.

З метою виявлення Сертифікату позивач звертався до Веселинівського районного відділу Держкомзему, до відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, до фермерського господарства «Вітчизна», але всі вжиті ним заходи позитивних результатів не дали, що підтверджується відповідними довідками.

Втрата сертифікату на право на земельну частку (пай) не тягне за собою припинення права на земельну частку (пай), яке може бути предметом спадкування, що прямо передбачено чинним законодавством, зокрема, указом Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва № 666/94 від 10 листопада 1994 року, п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. ст. 1 та 2 Закону України «Про порядок виділення натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернути ся до суду за захистом свого порушеного права, одним із способів якого може бути визнання права.

Можливість набуття права на земельну частку (пай) на підставі рішення суду прямо передбачена ст. 2 Закону України «Про порядок виділення натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720 «вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними» ( абз.2 п. 2).

Оскільки позивач прийняв спадщину, то спадщина належить йому з часу її відкриття.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, та що його право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 11, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноградівка Веселинівського району Миколаївської області, спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Виноградівка Веселинівського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність КСП "Вітчизна", с. Бондарівка Веселинівського району Миколаївської області, розміром 8,83 умовних кадастрових гектарів, успадковане ним після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноградівка Веселинівського району Миколаївської області, яка успадкувала його після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Виноградівка Веселинівського району Миколаївської області, право якої було посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК №0155784, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №6031, але не оформила своїх спадкових прав.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05 червня 2020 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко