Провадження №2/760/2174/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року Солом"янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

представника позивача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить змінити розмір стягнутих з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року, з твердої грошової суми в розмірі 1 000, 00 гр. щомісячно на ј частку від заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Посилається в позові на те, що з 5 жовтня 2005 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року був розірваний.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1 500, 00 гр., починаючи з 6 серпня 2015 року та до повноліття дитини.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року вказане рішення було змінено, зменшена сума аліментів до стягнення з 1 500, 00 гр. на 1 000, 00 гр.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що за період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року дохід відповідача в середньому складав 2 531,67 гр. на місяць, а тому на цій підставі судова колегія прийшла до висновку про зменшення розміру стягнутих судом першої інстанції аліментів.

Після ухвалення рішення суду матеріальний стан відповідача значно покращився.

З 01 жовтня 2007 року відповідач зареєстрований фізичною особою - підприємцем, а з 01 січня 2016 року він перейшов на єдиний податок третьої групи за ставкою 5% та здійснює діяльність у сфері права, про що міститься інформація в відкритому реєстрі платників єдиного податку.

На підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 2018 року відповідач придбав 1/4 частку земельної ділянки площею 0,04 га в садовому товаристві «Залізничний» Хотянівської сільради Вишгородського району Київської області та став її одноосібним власником, оскільки 3/4 частки даної земельної ділянки він отримав в порядку спадкування 7 грудня 2018 року, що посвідчується інформаційною довідкою № 183627855 від 04 жовтня 2019 року.

Ринкова вартість такої земельної ділянки становить близько 8 000, 00 дол. США.

6 липня 2019 року відповідач набув у власність транспортний засіб марки КІА моделі CEE'D 2012 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України.

Ринкова вартість такого автомобіля становить близько 10 000, 00 дол. США.

Крім того, відповідач є одноосібним власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою № 183627855 від 04 жовтня 2019 року.

Вважає, що на покращення матеріального стану відповідача також вказує той факт, що він має змогу щорічно відпочивати по 15 днів за кордоном, що підтверджується ваучером № за 2018 рік та ваучером № 118425452 за 2019 рік.

При цьому на кожну таку подорож відповідач витрачає щонайменше 618, 00 дол. США, що посвідчується заявкою на пакетний тур № 920538.

Таким чином, відповідач здійснив витрати на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що явно перевищує доходи, задекларовані ним раніше, а тому вказані обставини, а також можливість відпочивати за кордоном, свідчить про збільшення розміру його доходів та/або покращення матеріального стану.

Незважаючи на це, відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання сина по 1 100, 00 гр. на місяць, що є навіть меншим за індексований розмір аліментів, які він має сплачувати, і становить занадто низьку суму для покриття хоча б половини всіх потреб дитини такого віку.

Зазначає, що вона самостійно несе витрати на харчування, оздоровлення, лікування, придбання одягу та забезпечення всім необхідного їх сина, його відпочинок, заняття спортом та відвідування інтелектуальних курсів.

Оскільки дитина має здібності до вивчення іноземних мов, для розвитку своїх здібностей поглиблено вивчає англійську мову і в свої 15 років володіє англійською мовою на рівні вище середнього.

Вартість одного курсу у Центрі Американської англійської, в якому навчається дитина, складає 4 700, 00 гр.

Крім того, син навчався у «Малій Комп`ютерній академії» в англомовній групі. Вартість навчання склала 8 755, 00 гр.

Вважає, що суми аліментів, що сплачує відповідач, недостатньо навіть для покриття хоча б половини всіх потреб дитини. Самостійно їй складно покривати всі витрати на потреби сина.

Будь-яких стягнень по виконавчих листах відповідач не має, інших дітей або непрацездатних батьків чи дружини, яких би він мав утримувати, він також не має.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував.

Подав до суду відзив, у якому зазначив, що приведені позивачкою обставини не свідчать про покращення його майнового стану.

Він постійно сплачує більшу суму аліментів, ніж була призначена судом, а місце його роботи з того часу не змінилось.

Право власності на земляну ділянку площею 0,04 Га в садовому товаристві «Залізничний» Хотянівської сільради Вишгородського району було отримано ним у порядку спадкування та у якості домовленості у спадковій справі по реалізації заповіту з вітчимом-пенсіонером, щодо уступки його обов`язкової частки та відшкодуванню ним частки спірної 2-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно укладеної мирової угоди за позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Набутий у власність транспортний засіб марки КІА СЕЕ'D 2012 року випуску придбано із суми відшкодування, згідно домовленості у спадковій справі та зазначеної мирової угоди.

Власність трикімнатної квартири АДРЕСА_1 з 2000 року набуто у порядку приватизації та з 2012 року у порядку дарування від ОСОБА_5 .

Зазначає, що він намагається займатись покращенням здоров`я дитини, возить на відпочинок за власний рахунок.

Під час розгляду справи судом другої інстанції було встановлено наявність у нього хронічних хвороб бронхо-легеневої та серцево-судинної систем, що потребує систематичного обстеження та лікування, що, в свою чергу, тягне додаткові матеріальні витрати.

Крім того, забезпечує фізичне виховання дитини, що підтверджується Договором про надання послуг Спортивного клубу «Fort Fitness Gym», укладеним на один рік.

Загальноосвітня школа, до якої було переведено дитину у цьому році, знаходиться безпосередньо поруч з його помешканням, оскільки дитина має постійне спілкування з ним, харчування та відпочинок після школи або спортивних занять.

Виходячи з того, що його матеріальний стан не покращився, а дохід є мінливим, просить відмовити у задоволенні позову.

14 лютого 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивачки.

В якій остання зазначає, що відповідач сплачує на 100, 00 гр. більше аліментів, ніж було встановлено судом.

Відповідач не надає жодних договорів про поділ спадщини між спадкоємцями, а надана ним мирова угода не містить жодних положень, що стосуються земельної ділянки, ј частка земельної ділянки належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 2018 року, що посвідчується інформаційною довідкою № 183627855 від 04 жовтня 2019 року.

Вважає, що доводи того, що матеріальний стан відповідача покращився за рахунок прийняття спадщини не можуть бути недоречними.

Відпочинок дитині забезпечував дідусь, а не відповідач, як останній стверджує.

В мотивувальній частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року не встановлено фактів того, що здоров`я відповідача погіршилось, згадка про стан його здоров`я міститься в описовій частині рішення, як зазначення узагальнених доводів апеллянта.

За заняття дитини в спортивному клубі повністю сплачує вона, договір, на який посилається відповідач, є договором про надання послуг спортивного клубу йому.

Відповідач надав суду податкову декларацію за 1 квартал 2019 року, в якій зазначено, що сума його доходу була нульовою. Але на момент подання ним відзиву на позовну заяву вже минуло ще три податкових квартали, тобто стає очевидним, що відповідачеві було невигідно надавати до суду результати його підприємницької діяльності за весь рік, тому що такі дані можуть свідчити про наявність у нього доходів, а відтак і зміну матеріального стану.

Вважає, що заперечення відповідача проти позову не спростовують обставин, викладених в позові та правових підстав позовної заяви, а тому вважає, що позов підлягає задоволенню.

Після оголошеної в справі перерви відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином після закінчення судового засідання.

Про причини неявки суд до відома не поставив.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В ч.2 ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що сторони з 5 жовтня 2005 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1 500, 00 гр., починаючи з 6 серпня 2015 року і до повноліття дитини.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року рішення суду було змінено, зменшена сума аліментів до стягнення з 1 500, 00 гр. до 1 000, 00 гр.

/ а.с. 8 - 12 /

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13.

Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України « Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років з 01 січня 2020 року становить 2 218, 00 гр.

Тобто, розмір аліментів, який відповідач визначив самостійно у мінімально допустимому законом розмірі на утримання 16 - річного сина, навіть з точки зору Закону України « Про Державний бюджет України на 2020 рік» не становить його 50 відсотків.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідач, сплачуючи аліменти у мінімально допустимому законом розмірі, не заперечував, що навіть визначена ним сума до сплати, в порядку ст.184 Сімейного кодексу України, не індексується.

З наданих позивачкою довідок вбачається, що 1 жовтня 2007 року відповідач був зареєстрований фізичною особою - підприємцем, а з 1 січня 2016 року перейшов на єдиний податок третьої групи за ставкою 5% та здійснює діяльність у сфері права.

Після ухваленого судом рішення про стягнення аліментів 14 грудня 2018 року відповідач на підставі договору купівлі-продажу придбав 1/4 частку земельної ділянки площею 0,04 га в садовому товаристві «Залізничний» Хотянівської сільради Вишгородського району Київської області.

6 липня 2019 року відповідач набув у власність транспортний засіб марки КІА моделі CEE'D 2012 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України.

Крім того, позивачка надала договір на туристичне обслуговування та документи до нього, згідно з яким відповідач у березні-лютому 2018 року відпочивав у Туреччині.

/ а.с. 13 - 19; 74 - 79 /

Тобто, приведені можливості відповідача свідчать про те, що він не відноситься до категорії осіб, здатність яких утримувати своїх дітей обмежується мінімально допустимим законом розміром.

Суд вважає, що позивачка, як одержувач, довела необхідність зміни розміру аліментів на утримання сина з урахуванням його віку та життєвих потреб.

Відповідно до ст.11 Закону України « Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Суд вважає, що розмір аліментів, визначений позивачкою у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати синові та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Що стосується посилання відповідача на те, що син відвідує школу біля його помешкання і має можливість відпочивати у нього, а він, у свою чергу, забезпечує йому такі умови та харчування, суд виходить з наступного.

З точки зору законодавства, яке регулює захист прав та інтересів дітей, одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини.

Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Таким чином, можливість дитини спілкуватися з батьком та відпочивати в належному йому майні, є не благом для дитини з боку батьків, а їх обов`язком, який також не може обмежуватися аліментними зобов`язаннями, в тому числі у визначеному судом розмірі.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до суду позивачкою судовий збір сплачений не був, а тому, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню 768, 40 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.52 Конституції України, ст.ст.1,7, 18, 141,180-184, 192, 194 Сімейного кодексу України,ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , ІН НОМЕР_3 / аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку /доходів /, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_4 , 40 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 липня 2020 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва