КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року

м. Київ

справа №753/5772/17

провадження № 22-ц/796/6634/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року /суддя Коренюк А.М./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. / т. 2 а.с. 79-83/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що він у справі представляє інтереси своєї доньки ОСОБА_3 , якій належить пошкоджений автомобіль. На ведення справи від її імені, працівникам суду він надавав довіреність, жодних питань щодо представництва в суді першої інстанції не виникало. Вимоги щодо моральної шкоди заявлені ним особисто щодо стягнення з відповідача 10 000 грн за понесену моральну шкоду. Водночас, зазначав, що позов складав адвокат, яким некоректно викладені вимоги про стягнення матеріальних збитків, оскільки потрібно було зазначити, що він представник позивача.

ОСОБА_2 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував на відсутність його вини у дорожньо-транспортній пригоді та надуманості позовних вимог. Також наголошував, що позивачем при зверненні до суду не було надано довіреності на представництво інтересів власника авто, а докази повинні подаватись разом з позовом, тому судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 15 листопада 2016 року о 18 год. 00 хв. на вул. А.Ахматової, 15 в місті Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ваз-21101», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху, внаслідок чого здійснив з автомобілем «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києві від 20 лютого 2017 року, яка набула чинності, провадження відносно ОСОБА_2 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, закрито на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 та ст. 38 КпАП України - за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно рахунків та акту виконаних робіт від 28 березня 2017 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість збитку завданого автомобілю «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_2 , встановлено у сумі 13 200 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, як заподіювача збитків /а.с. 101-102/.

Також встановлено, що власником автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 20.06.2009 року ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві /а.с. 14 - 15/, й згідно особливої відмітки цього свідоцтва позивач ОСОБА_1 наділений лише правом керування цим транспортним засобом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно вказував на те, що право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України). Власникові, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Встановивши, що позивач, не будучи власником майна - автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди, пов`язуючи свої вимоги із збитками, завданими майну, яке йому не належить, відповідно такий позивач не наділений правом вимоги щодо такого майна, відтак правом звернення до суду із цим позовом, тобто є неналежним позивачем.

Доводи апеляційної скарги, про те, що він є представником позивача щодо матеріальних збитків та особисто позивачем щодо стягнення моральної шкоди, колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що спростовуються як заявленим позовом так і матеріалами справи.

Довіреність, на яку посилається апелянт, видана, про що він сам вказує і що підтверджується самою довіреністю 01.12.2017 р., позов подано задовго до оформлення вказаної довіреності - 28.03.2017 р., тобто, на момент звернення до суду ОСОБА_1 не здійснював представництво інтересів власника авто - ОСОБА_3 .

Так, звертаючись з позовними вимогами, позивач вказує на те, що ОСОБА_2 здійснив зіткнення з його автомобілем, яким він має право володіти та користуватись. /1-й абзац позову/. В подальшому по тексту позову, ОСОБА_1 наголошується на зазначеному, ототожнюється право користування і власності.

Моральну шкоду позивачем заявлено у зв`язку з тим, що після дтп у позивача збільшився тиск, він відчував стрес у зв`язку з незручностями та необхідністю ремонтувати авто, тому доводи апеляційної скарги щодо особистого завдання шкоди йому як представнику позивача не відповідають викладеному у позові і також не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції.

Окрім того, колегією суддів також наголошується на вимогах позову, про стягнення шкоди з ОСОБА_2 саме на користь ОСОБА_1 , будь-які вказівки на те, що він діє в інтересах власника автомобіля відсутні за змістом позову і за його прохальною частиною, відсутнє і доручення на представництво інтересів, долучене до позову, тому, доводи щодо представництва та долучення довіреності також є неспроможними.

Не приймає до уваги також суд апеляційної інстанції і доводи щодо складення позову адвокатом, оскільки право отримання юридичних послуг як і їх вибір належить виключно позивачу, як і погодження правової позиції звернення до суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: