Номер провадження 2/754/3257/20
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2020 року 06 липня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання: Раєвського П.А.,

за участю:

представника позивача: адвоката Подолянко Т.В.

представника відповідача: Сірий Є.Г.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія АСКА», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів та просив суд стягнути з ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ» на користь позивача матеріальну шкоду завдану ДТП в розмірі 51771,88 грн., стягнути з ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ» та ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати по справі. Вказані вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 працює на посаді механіка в ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ». 07.11.2018 року на перехресті вул. Братиславська - вул. Стальського в м. Києві сталася ДТП за участі транспортних засобів «Фіат» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ», яким керував ОСОБА_2 та «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачу. Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та були понесені матеріальні збитки. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. На дату ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фіат» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК8299825. Позивач в передбаченому законом порядку звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування та 05.07.2019 року третя особа: ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 68198,60 грн. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №24.11.218 року, дата складання 11.05.2019 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_2 , з врахуванням фізичного зносу становить 76670,36 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 119970,48 грн. Таким чином, в силу вимог ст.ст. 1172, 1194 ЦК України з ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ» підлягає стягненню 51771,88 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди. Крім цього, позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач - ОСОБА_2 скористався своїм правом, наданим йому ст. 178 ЦПК України та подав до суду відзив на позовну заяву, де виклав свої заперечення щодо позову та міркування. Зокрема, у поданому відзиві вказував на те, що позивач мав право та можливість отримати повну суму відновлювального ремонту, з врахуванням фізичного зносу, проте не скористався наданим йому правом, що виражається у не наданні позивачем документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту та отриманні страхового відшкодування на власний розсуд. Тобто, позивач отримав страхове відшкодування у повному розмірі визначеному згідно вимог законодавства. Крім того, є неправомірними вимоги позивача про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу. Також зазначив про те, що позивач жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає моральна шкода, її тривалість та розмір. В позові ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача - ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ» у поданому до суду відзиві та письмових доповненнях відповідача до відзиву вказував на те, що Звіт про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №24.11.218 року є не достовірним доказом і не може слугувати підтвердженням позовних вимог позивача. Оскільки транспортний засіб був фактично відремонтований позивачем, у нього виникли реальні витрати на його відновлення. Тобто, такі витрати повинні мати документальні підтвердження, які відображають хід робіт, які складники КТЗ були замінені чи відремонтовані, а також вартість таких складників. Однак, позивачем до матеріалів позовної заяви не було додано будь-яких доказів про сплату грошових коштів за придбання частин та здійснення ремонту.

Представником позивача у свою чергу подано до суду відповідь на відзив, де останній вказував на те, що потерпілий у ДТП звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування у розмірі 68198,60 грн., однак його розмір є недостатнім для повного відшкодування вартості відновлювального ремонту КТЗ, що становить 119970,48 грн.

Представник позивача - адвокат Подолянко Т.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача - ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ» - Сірий Є.Г. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи: ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено наступні обставини.

07.11.2018 року близько 12 години ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фіат», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вул. Братиславська - вул. Стальського в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності руху та на регульованому перехресті здійснив зіткнення з автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження та були понесені матеріальні збитки.

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року ОСОБА_2 визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача у скоєній дорожньо транспортної пригоди є доведеною.

На час скоєння вказаної ДТП ОСОБА_2 працював на посаді механіка в ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ», що не заперечувалось сторонами по справі.

27.12.2017 року між ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ» та ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8299825. Термін дії вказаного полісу з 30.12.2017 року по 29.12.2018 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн. Франшиза 0,00 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 24.11.218 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_2 , з врахуванням фізичного зносу становить 76670,36 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 119970,48 грн.

Позивач в передбаченому законом порядку звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування та 05.07.2019 року третя особа: ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 68198,60 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА»)відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 року у справі № 910/22886/16.

Тому, твердження позивача щодо шкоди завданої в результаті ДТП у розмірі відновлювального ремонту КТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірними.

Разом з тим, представник відповідача - ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ» в судовому засіданні вказував на ще, що на час розгляду справи в суді автомобіль позивача був відновлений, що також не заперечувалось представником позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, за змістом цієї норми у взаємозв`язку із нормами ст. ст. 1166, 1187 ЦК України у разі, якщо потерпіла внаслідок ДТП особа відновила своє порушене право самостійно, зокрема шляхом відновлення власного автомобіля, то відшкодуванню підлягають реально понесені на таке відновлення витрати, доведення яких в силу приписів ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України покладається на позивача.

Відтак наданий позивачем Звіт про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 24.11.218 року не може бути визнаний належним (такий, що містить інформацію щодо предмета доказування, ч. 1 ст. 77 ЦПК України) доказом розміру матеріального збитку, тому що не відображає реально понесених позивачем витрат на відновлення автомобіля. Жодних інших доказів щодо таких витрат та їх розмірі у справі немає.

Крім того, варто зауважити, що відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000,00 грн. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Як зазначалось вище 27.12.2017 року між ТОВ «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ» та ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8299825. Термін дії вказаного полісу з 30.12.2017 року по 29.12.2018 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн. Франшиза 0,00 грн.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови).

Такі висновки щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність було викладено Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відступивши від попередніх висновків, сформульованих Верховним Судом України.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку твердження позивача щодо шкоди завданої в результаті ДТП у розмірі відновлювального ремонту КТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірними. Доказів на підтвердження реально понесених витрат на відновлення автомобіля останнім суду не представлено. При цьому, встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу складників згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 24.11.2018 становить 76670,36 грн. та не перевищує ліміт відповідальності страховика, який відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 100000,00 грн. (відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8299825, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінив в розмірі 5000,00 грн. посилаючись на фізичну біль, душевні страждання та хвилювання суд приходить до висновку про відсутність наявності підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В процесі розгляду справи позивач та його представник не змогли довести настання для позивача обставин, які б свідчили про його моральні страждання саме в заявленому у позові розмірі. Сам позивач не надав доказів того, що він морально страждав, посилання на відсутність можливості користування автомобілем позивачем, самим же ним і спростовані, так як після ДТП він користувався автомобілем, а у подальшому автомобіль було відремонтовано.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 23, 543, 991, 999, 1187, 1188, 1190, 1194, 1166, 1167, 1172, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНІ МЕРЕЖІ», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія АСКА», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 14.07.2020 року.

Суддя: Н.Г.Таран