_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/114/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4053606 грн. та відшкодування моральну шкоди у розмірі 1000000 грн., посилаючись на те, що він набув право власності на нежилі приміщення під № АДРЕСА_4 та № АДРЕСА_3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач незаконно й безпідставно заволодів майном ОСОБА_1 , отримав вигоду від цього та спричинив позивачеві шкоду своєю неправомірною, незаконною та цілеспрямованою поведінкою.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовної заяви, оскільки він на виконання договору позики передав ОСОБА_1 кошти для придбання нерухомого майна. На підтвердження цього позивачем була надана розписка, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав кошти строком на п`ять років. На отриманні кошти ОСОБА_1 придбав нежилі приміщення під №АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 у визначений строк кошти не повернув, тому відповідач звернувся до суду про визнання права власності на зазначене нежиле приміщення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Судом встановлено, що 25.05.2006 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 60000 дол. США на строк до 25.05.2011 року для придбання нежилих приміщеннь під № АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 які розташовані за адресою : АДРЕСА_2 , та зобов`язався у разі неповернення грошових коштів передати право власності на зазначені нежилі приміщення ОСОБА_2 , що вбачається з розписки.

ОСОБА_1 набув право власності на нежилі приміщення за № АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договорів купівлі-продажу від 07 липня 2006 року між ним та ВАТ «Антарктика», які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О., зареєстровані в реєстрі за № 299 та № 300.

Нежилі приміщення за № АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 були реконструйовані в одне приміщення та згідно технічного паспорту загальна площа приміщень після реконструкції в одне ціле приміщення склала 107, 8 кв.м.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2012 року визнано за ОСОБА_2 право власності на нежиле приміщення АДРЕСА_5 .

ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на нежиле приміщення за № АДРЕСА_5 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2012 р., після чого передав право власності на спірне приміщення своєму синові, ОСОБА_2 , на підставі договору дарування від 27.12.2012 року. У подальшому, ОСОБА_2 розділив спірне майно на дві самостійні квартири, яким присвоєно нові номери №АДРЕСА_5 та №АДРЕСА_3, та перевів їх до складу жилого фонду на підставі декларацій про готовність об`єкта до експлуатації від 14.03.2013 р. №ОД 22 та № ОД 30225, загальною площею 49,1 кв. м. (житлова - 32,2 кв.м.) та 58,7 кв.м. (житлова - 28.2 кв.м.). Дані відомості наведені у відповіді КП «БТІ Одеської міської ради» від 21.05.2013 р. за №3448-05/535.

ОСОБА_4 продав квартиру під №АДРЕСА_5 ОСОБА_5 , право власності за якою на спірне приміщення зареєстровано 31 березня 2013 року (договір купівлі-продажу № 3088 від 23.04.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А.).

Апеляційним судом Одеської області 25.11.2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2012 року скасовано та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви було відмовлено.

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про витребування майна з чужого незаконного володіння.

19.08.2015 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у справі, яким вирішено:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення з житла, повернення майна у власність відмовити в повному обсязі;

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення з житла, повернення майна у власність задовольнити частково;

витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 квартиру під АДРЕСА_3, розташовану за адресою : АДРЕСА_2 ;

- виселити ОСОБА_4 з квартири під № АДРЕСА_3 розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- повернути у власність ОСОБА_1 квартиру під АДРЕСА_3, загальною площею 58,7 квадратних метрів житловою - 28,2 квадратних метрів, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.12.2015 р. зазначене рішення залишено без змін.

Щодо дій ОСОБА_2 , Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відкриті кримінальні провадження № 0002566 та № 002110 за фактом шахрайства та крадіжки, що вбачається з витягу з кримінальних проваджень від 04.03.2013 року та від 27.03.2013 року.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 23 ЦПК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Посилання позивача, що відповідач незаконно й безпідставно заволодів його майном, отримав вигоду від цього та спричинив позивачеві шкоду своєю неправомірною, незаконною та цілеспрямованою поведінкою, є передчасними та не доведеним, оскільки на час розгляду цієї справи у суді, обвинувальний вирок за кримінальними провадженням № 0002566 та № 002110 не винесено, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину за ст.190, ст. 185 КК Україні не доведена. Докази, на які посилається ОСОБА_1 , зокрема, рішення судів, є цивільно-правовими відносинами між позивачем та відповідачем.

Тому суд вважає, що відсутні правові підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків), так як не доведена незаконність заволодіння майном позивача, вина ОСОБА_2 вироком суду не встановлена, отже. у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд відмовляє у задоволенні стягнення моральної шкоди та судових витрат, оскільки недоведена вина ОСОБА_2 ..

Керуючись ст.ст. 16, 22,23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-83, 141, 263- 265 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування матеріальної шкoди у розмірі 4053606 (чотири мільйони п`ятдесят три тисячі шістсот шість) грн. та моральної шкоди у розмірі 1000000 (один мільйон) грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.