Справа № 202/4064/20
Провадження № 2-о/202/96/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 липня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А

при секретарі Нетеса Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, вказуючи, що вона з 01.03.2014 року по 15.07.2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Після народження дитини ОСОБА_3 почав періодично влаштовувати сварки, в ході яких висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, принижував її та ображав, пошкоджував їх спільне майно, застосував до неї фізичне насильство. Всі ці дії з боку ОСОБА_3 здійснювались в присутності їх дитини. Вона неодноразово зверталася із заявами до правоохоронних органів, однак будь-яких результатів ці звернення не давали. Після розірвання шлюбу та зміни місця проживання ОСОБА_3 переслідує її з дитиною, погрожує їй, вчиняє скандали, застосовує до неї та до їх дитини фізичне насильство.

У зв`язку з цим, заявник просила суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , в якому визначити наступні тимчасові обмеження відносно неї та їх малолітньої дитини: заборонити йому перебувати за адресами їх проживання: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; заборонити йому наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до неї та до їх малолітнього сина.

Заявник в судове засідання не з`явилася, в поданій на адресу суду заяві просила розглянути її за її відсутності (а.с. 7).

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Пояснив, що заявник є його колишньою дружина. В осені 2019 року вони примирились і жили разом до лютого 2020 року за адресою : АДРЕСА_2 . Даний будинок є їх спільною сумісною власністю. Потім між ними знову почалися сварки, котрі провокувала заявник. Він ніколи не застосовував до неї фізичного насилля, алкогольні напої він взагалі не вживає. З приводу участі його, ОСОБА_2 , у вихованні сина, він звертався до суду з позовом. Під час розгляду справи вони з ОСОБА_1 дійшли згоди, що дитина буде проживати з ним. На даний час син ОСОБА_4 проживає з ним, за бажанням дитини він відвозить хлопчика на побачення до матері. ОСОБА_5 вважає, що заявник вводить суд в оману і таким чином намагається відібрати в нього дитину і заборонити йому користуватися їх спільним будинком. Просив відмовити у задоволенні заяви.

Суд, вислухавши ОСОБА_3 , його представника адвоката Полтавець Т.О., дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 01.03.2014 року по 15.07.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі. З липня 2019 року сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо (а.с. 16).

Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єкти, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до компетенції забезпечують надання дієвої допомоги та захисту постраждалим особам з урахуванням основних засад запобігання та протидії домашньому насильству, визначених статтею 4 цього Закону. Надання допомоги та захисту постраждалим особам здійснюється, зокрема, за такими напрямами: 4) забезпечення постраждалим особам доступу до правосуддя та інших механізмів юридичного захисту, у тому числі шляхом надання безоплатної правової допомоги у порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правову допомогу".

Відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: 1) дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; 10) звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству; 11) своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов`язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов`язані з ізоляцією кривдника або його звільненням.

Статтею 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: 2) обмежувальний припис стосовно кривдника.

Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено, що протягом 2014-2019 років заявник ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та викликала поліцію з приводу насильницьких дій з боку ОСОБА_3 .

Так, 14.10.2014 року, 30.03.2018 року, 20.07.2018 року, 21.07.2018 року, 24.07.2018 року, 06.02.2019 року, 12.02.2019 року, 01.03.2019 року, 04.03.2019 року, 06.03.2019 року, 04.05.2019 року, 10.05.2019 року, 25.05.2019 року, 29.05.2019 року, 15.07.2019 року, 16.10.2019 року, 23.11.2019 року, 27.11.2019 року, ОСОБА_1 викликала поліцію з приводу вжиття заходів до ОСОБА_3 , який вчиняв протиправні дії відносно неї та їх дитини, що зафіксовано у журналі єдиного обліку Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області більшість зафіксованих звернень ОСОБА_1 до поліції розглянуті відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та списані висновком до справ.

Судом встановлено, що працівниками поліції неодноразово складалися протоколи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї відносно ОСОБА_1 за ч. 1,2 ст.. 173-2 КУпАП. Так, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2019 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. У мотивувальній частині постанови судом зазначено про неможливість розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 32).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2019 року ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошено йому усне зауваження (а.с. 40).

Постановами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2018 року, 04.09.2018 року, 08.10.2018 року справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернуто до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області для належного оформлення (а.с. 45-47).

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2018 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 48).

З наведеного можна дійти висновку, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 існує міжособистісний конфлікт, в результаті якого заявник зазнає психологічного насильства, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до ОСОБА_3 необхідно застосувати обмежувальний припис у вигляді тимчасового обмеження прав особи, а саме заборони ОСОБА_3 наближатись на відстань менш ніж 100 (сто) метрів до ОСОБА_1 .

Водночас суд не вбачає правових підстав для заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань менш ніж 100 (сто) метрів до його малолітнього сина ОСОБА_4 , оскільки під час розгляду справи встановлено, що останній на даний час проживає разом з батьком, що підтверджується наданою ОСОБА_3 в судовому засіданні довідкою. Заявником не доведено, що ОСОБА_3 застосовувалося будь яке насильство до їх дитини.

Стосовно заборони ОСОБА_3 наближатися до місця проживання заявника за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , суд зазначає, що вказане обмеження не може бути застосоване судом, оскільки за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає заявник, дитина сторін бачиться з матір`ю, а домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у спільній власності сторін, доказів того, що заявник проживає за цією адресою, не надано, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для позбавлення ОСОБА_3 можливості користуватися належним йому на праві власності майном.

За таких обставин, суд задовольняє заяву ОСОБА_1 частково.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 259, 263-265, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , строком на шість місяців у вигляді тимчасового обмеження прав особи, а саме:

- заборони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатись на відстань менш ніж 100 (сто) метрів до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Про видачу обмежувального припису проінформувати Індустріальний ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, Індустріальну районну у м. Дніпрі раду.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.