ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 червня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1546/19

Головуючий у першій інстанції - Коротка А. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/686/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Прилуцька міська рада Чернігівської області, Прилуцький агротехнічний коледж,

третя особа: Міністерство освіти і науки України,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Прилуцький агротехнічний коледж,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Прилуцького агротехнічного коледжу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, Прилуцького агротехнічного коледжу про визнання недійсними рішення Прилуцької міської ради та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Міністерство освіти і науки України,

прізвище судді: ОСОБА_2 ; місце ухвалення рішення: м. Прилуки,

дата складання повного тексту рішення: 24 лютого 2020 року,

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати недійсним рішення одинадцятої сесії п`ятого скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 19 жовтня 2006 року в частині передачі у постійне користування Прилуцькому агротехнічному коледжу земельної ділянки площею 30824 м.кв., кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ;

- визнати недійсним державний акт серії ЯЯ №370764 від 19 січня 2007 року на право постійного користування земельною ділянкою площею 30824 м.кв., кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ;

- затвердити за громадянином ОСОБА_1 право користування з подальшою можливістю оформити право власності на земельну ділянку площею 11 м.кв. та 143 м.кв., що дозволить безперешкодне забезпечення права на вільний проїзд, належне обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, забезпечення проїзду і заїзду до земельних ділянок власного транспорту, транспорту аварійних служб і технологічного транспорту, та унеможливить обмеження його прав.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 29.07.2016 року ОСОБА_1 купив 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 , а також земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель АДРЕСА_3 0,063 га (нова поштова адреса: АДРЕСА_3 ).

У зв`язку з тим, що 3/5 частки вищевказаного житлового будинку стали непридатними для проживання, 09 грудня 2016 року Управлінням містобудування та архітектури Прилуцької міської ради за заявою позивача видало будівельний паспорт на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_3 , на місці 3/5 часток житлового будинку

АДРЕСА_4 . В силу ч.1 ст.377 ЦК України, ч.2 ст.120 ЗК України до позивача перейшло право на постійне користування земельною ділянкою під гаражем для його обслуговування площею 100 м?, яке було надано попереднім власникам гаражу рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради №123 від 14 березня 2000 року.

Після придбання позивачем вказаного майна проїзд до земельних ділянок НОМЕР_2 здійснювався ним безперешкодно через металеві ворота з АДРЕСА_2. У 2018 році він розпочав будівництво будинку і виникла необхідність у проїзді до місця будівництва великогабаритних транспортних засобів, проте адміністрація Прилуцького агротехнічного колледжу заборонила проїзд вказаної техніки до належної позивачеві земельної ділянки, оскільки земельна ділянка, по якій здійснюється такий проїзд перебуває у їхньому постійному користуванні.

В результаті цієї заборони позивач був позбавлений будь-якої можливості проводити подальші будівельні роботи, тому разом із Прилуцьким агротехнічним коледжем 25.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства освіти і науки України з пропозицією укладення договору сервітуту на частину земельної ділянки площею 11м?, яка б надала йому можливість здійснювати його право на вільне користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування гаража, в частині доступу до земельної ділянки, але отримав відмову у такому погодженні.

Поряд з цим, під час збору документів позивачеві стало відомо про те, що рішенням одинадцятої сесії п`ятого скликання Прилуцької міської ради від 19 жовтня 2006 року для обслуговування приміщень по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 в постійне користування Прилуцького агротехнічного коледжу було передано земельну ділянку площею 30824 м?, на підставі якого 19 січня 2007 року видано відповідний Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, до складу якої потрапила земельна ділянка загального користування, яка б могла забезпечувати проїзд до належних йому гаража, будинку та земельних ділянок.

Крім того, позивач також звертає увагу на те, що передача в постійне користування вказаної земельної ділянки була здійснена без належного погодження її зовнішніх меж з суміжними землевласниками та землекористувачами, що також свідчить про незаконність такої.

Позивач переконаний, що здійснена на підставі рішення Прилуцької міської ради передача у постійне користування Прилуцького агротехнічного коледжу земельної ділянки загального користування нині призвела до порушення його прав як власника будинку і земельної ділянки № НОМЕР_1 (до зміни адреси - АДРЕСА_3 та власника гаража і постійного користувача земельної ділянки для обслуговування гаража по АДРЕСА_8 , у зв`язку з чим на даний час він позбавлений можливості будь-яким чином проїхати до належних йому на праві власності та праві користування об`єктів нерухомого майна, а також вільно ними користуватись за призначенням.

19 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з письмовим зверненням до Прилуцької міської ради щодо надання можливості проїзду до земельних ділянок по АДРЕСА_8 , на що отримав відповідь про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку, що і було зроблено позивачем з метою захисту його прав.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення одинадцятої сесії п`ятого скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 19 жовтня 2006 року в частині передачі у постійне користування Прилуцькому агротехнічному коледжу земельної ділянки площею 30824 м?, кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним Державний акт серії ЯЯ №370764 від 19 січня 2007 року на право постійного користування земельною ділянкою площею 30824 м?, кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі Прилуцький агротехнічний коледж, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не встановив, яким чином рішенням Прилуцької міської ради від 19 жовтня 2006 року були порушені права ОСОБА_1 , який став власником 3/5 частин житлового будинку АДРЕСА_3 тільки 29 липня 2016 року, тобто через 10 років після прийняття оспорюваного рішення та видачі державного акта. Заявник наголошує на тому, що зовнішні межі земельної ділянки площею 30824 кв.м., кадастровий номер :03:005:0188, були належним чином погоджені, а ОСОБА_1 не є ні власником, ні законним землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0473.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу Прилуцького агротехнічного коледжу без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2020 року без змін.

16 червня 2020 року, у порядку ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», з метою захисту інтересів держави у дану справу вступив заступник прокурора Чернігівської області на стороні відповідачів Прилуцького агротехнічного коледжу, Прилуцької міської ради. Вимоги обгрунтовані тим, що рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2020 року є необгрунтованим, прийнятим на підставі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення справи, порушено норми матеріального права. Вказано про те, що суд скасував законне рішення Прилуцької міської ради від 19 жовтня 2006 року про надання в постійне користування Прилуцькому агротехнічному технікуму земельної ділянки площею 30824 кв.м., яке прийнято уповноваженим органом у межах своєї компетенції та відповідно до вимог законодавства, що підтверджується плановою перевіркою, проведеною 15.07.2013 року. Щодо земельної ділянки, на якій розташований гараж, то вказана земельна ділянка площею 100 кв.м. надавалась у постійне користування для обслуговування гаража ОСОБА_3 за рахунок земель агротехнічного технікуму за згодою землекористувача, що підтверджено рішення Прилуцької міської ради від 14.02.2000 року №123.

Вислухавши голову судового засідання, пояснення ОСОБА_1 , прокурора відділу прокуратури Чернігівської області Сидоренко Ю.К., дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішенням одинадцятої сесії п`ятого скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 19 жовтня 2006 року при передачі у постійне користування Прилуцькому агротехнічному коледжу земельної ділянки площею 30824 м? до складу цієї ділянки було включено частину земельної ділянки загального користування, що є очевидним порушенням земельного законодавства України та беззаперечною підставою для його скасування в цій частині, а, як наслідок, - і відповідного державного акта, виданого на його підставі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині затвердження за ним права користування з подальшою можливістю оформити право власності на земельні ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що такий спосіб судового захисту не передбачений чинним законодавством України, зокрема ст.16 ЦК Україні.

З висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Апеляційним судом встановлено, що 19.01.2007 року Прилуцькому агротехнічному коледжу, на підставі рішення 11 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 19 жовтня 2006 року, було видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 30824 м?, кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 (а.с.64,91).

З технічної документації по виготовленню правоустановчих документів на право постійного користування земельною ділянкою Прилуцького агротехнічного технікуму в м. Прилуки по АДРЕСА_10 , зокрема з акту встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки, прилеглої до цієї території, вбачається, що зовнішні межі були належним чином погоджені з усіма особами, які на той час були живими та мали право підпису (а.с.65-85, 86, 182).

Відповідно до матеріалів планової перевірки Прилуцького агротехнічного коледжу щодо питань дотримання вимог земельного законодавства в частині використання та оформлення права постійного користування на земельні ділянки державної власності, проведеної 15.07.2013 року, з боку Прилуцького агротехнічного коледжу не було виявлено порушень земельного законодавства (а.с.126-139).

29.07.2016 року за договором купівлі-продажу частини житлового будинку ОСОБА_1 придбав у власність 3/5 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що за адресою: АДРЕСА_3 , розміщену на земельній ділянці, належній продавцю на праві приватної власності, загальною площею 0,0630 га (а.с.17-18,19).

29.07.2016 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 придбав у власність земельну ділянку площею 0,0630 га за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.24-24).

Рішенням Прилуцької міської ради від 25.10.2016 року земельній ділянці площею 0,0630 по АДРЕСА_8 , що знаходиться у власності ОСОБА_1 надано поштову адресу: АДРЕСА_8 (а.с.26).

09.12.2016 року ОСОБА_1 було видано будівельний паспорт на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 разом зі схемою забудови земельної ділянки (а.с.20-23).

03.04.2018 року ОСОБА_1 було подаровано гараж по АДРЕСА_8 , який розміщений на земельній ділянці площею 0,0100 га (а.с.32-33, 35-36).

У листі-відповіді директора Прилуцького агротехнічного коледжу від 09.10.2018 року, адресованому ОСОБА_1 , було відмовлено у наданні дозволу на проїзд великогабаритних автотранспортних засобів по території навчального закладу (а.с.104).

25.07.2018 року директор Прилуцького агротехнічного коледжу звертався до Міністерства освіти і науки України з листом (а.с.105-107,148), у якому просив надати дозвіл на встановлення ОСОБА_1 сервітуту на право проходу та проїзду по земельній ділянці площею 11 м?, яка належить коледжу зі сторони прямого під`їзду до його гаража, однак Міністерство освіти і науки України у цьому відмовило (а.с.105-107, 108).

У листі-відповіді виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 05.02.2019 року на звернення ОСОБА_1 було повідомлено, що земельна ділянка, через яку він планує здійснювати проїзд до належного йому майна на праві постійного користування використовується Прилуцьким агротехнічним коледжем, а тому запропоновано звернутися до суду (а.с.103).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, встановлені обставини справи та докази, надані сторонами на їх підтвердження, колегія суддів приходить до висновку, що рішення 11 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 19 жовтня 2006 року про надання Прилуцькому агротехнічному технікуму земельної ділянки площею 30824 м?, кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 було прийтято уповноваженим органом у межах своєї компетенції та відповідно до вимог законодавства.

Позивач ОСОБА_1 у позові не зазначив, які норми закону були порушені Прилуцькою міською радою 19 жовтня 2006 року при прийнятті оспорюваного рішення, при тому, що на час його прийняття він не був ні власником 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_3 , ні земельної ділянки.

Земельна ділянка по АДРЕСА_8 надавалась в постійне користування ОСОБА_3 для обслуговування гаража за рахунок земель Агротехнічного технікуму за згодою землекористувача, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 14 березня 2000 року №123.

У 2016 році проект розподілу території не розроблявся, площі та межі території загального користування не визначалися, спірна частина земельної ділянки до земель загального користування не відносилась, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що рішенням 11 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 19 жовтня 2006 року при передачі у постійне користування Прилуцькому агротехнічному коледжу земельної ділянки площею 30824 м? до складу цієї ділянки було включено частину земельної ділянки загального користування.

Таким чином, позивач не довів, що рішенням Прилуцької міської ради від 19 жовтня 2006 року були порушені його законні права та інтереси, а тому позовні вимоги в частині визнання недійним такого рішення і, як наслідок, відповідного державного акта, виданого на його підставі, не підлягають задоволенню.

За викладених обставин, апеляційна скарга Прилуцького агротехнічного кодеджу підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, скасуванню в частині задоволених позоних вимог про визнання недійсними рішення 11 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 19 жовтня 2006 року в частині передачі у постійне користування Прилуцькому агротехнічному коледжу земельної ділянки площею 30824 кв.м., кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_11 АДРЕСА_12 та державного акта серії ЯЯ №370764 від 19 січня 2007 року , виданого Прилуцькому агротехнічному технікуму на право постійного користування земельною ділянкою площею 30824 кв.м., кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_10 , скасувати, шляхом відмови ОСОБА_1 в задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про затвердження за ним права користування з подальшою можливістю оформити право власності на земельні ділянки, не оскаржується, а тому його законність і обґрунтованість не перевіряється.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь Прилуцького агротехнічного коледжу підлягає стягненню 1152 грн. 60 коп. в повернення сплаченого судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прилуцького агротехнічного коледжу задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення одинадцятої сесії п`ятого скликання Прилуцької міської ради від 19 жовтня 2006 року в частині передачі у постійне користування Прилуцькому агротехнічному коледжу земельної ділянки площею 30824 кв.м., кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_11 АДРЕСА_12 та державного акта серії ЯЯ №370764 від 19 січня 2007 року , виданого Прилуцькому агротехнічному технікуму на право постійного користування земельною ділянкою площею 30824 кв.м., кадастровий номер :03:005:0188, для обслуговування приміщень по АДРЕСА_10 , скасувати, відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прилуцького агротехнічного коледжу 1152 грн. 60 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді