Справа № 630/646/19
Провадження № 2/630/67/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря: Тимошенко К.О.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

перекладача Охріменко Т.О.,

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботині Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_5 , з вимогами наступного змісту:

про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків без позбавлення батьківських прав та передачі на виховання рідній тітці, ОСОБА_1 ;

про стягнення з ОСОБА_6 і ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття або до зміни відповідних прав щодо повернення дитини батькам;

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказувала, що вона є рідною сестрою відповідача ОСОБА_3 , який з дитинства має 3-ю групу інвалідності через повну глухоту. Її брата ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , яка також є інвалідом з дитинства та має 2-у групу інвалідності. У подружжя ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_8 , про яку вони намагалися піклуватися протягом перших років її життя. Але з часом батьки перестали проявляти турботу про доньку та фактично самоусунулися від її виховання та утримання. Через це з жовтня 2015 року ОСОБА_8 постійно проживає з нею, ОСОБА_1 , в її квартирі, де для дитини створені належні умови для проживання: власна кімната, ліжко, стіл для навчання, шафа та особисті речі. Вона, ОСОБА_1 , опікується здоров`ям дитини та її навчанням у школі. Оскільки батьки жодної участі у вихованні та забезпеченні потреб доньки не приймають, вона, ОСОБА_1 , вважала за необхідне звернутися до суду з позовом, в якому змінила первісні вимоги про позбавлення батьківських прав на нову вимоги про відібрання дитини та передачу їй на виховання. Разом з цим позивач вважає за потрібне, аби суд вирішив і питання про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини.

Відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_3 копії первісної позовної заяви разом з ухвалою від 22 січня 2020 року про відкриття провадження в справі отримали 03 лютого 2020 року і 30 січня 2020 року відповідно.

З метою сприяння відповідачам у відстоюванні власних інтересів у цій справі та захисту від пред`явлених вимог в підготовчому засіданні, яке відбулось 20 лютого 2020 року, було залучено до участі в справі перекладача жестової мови.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 10 березня 2020 року, через перекладача жестової мови ОСОБА_9 до відома відповідача ОСОБА_3 судом було доведено інформацію про строки і порядок подачі відзиву, а також про можливість звернення до найближчого центру з надання безплатної правової допомоги.

Однак у встановлений судом строк відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_3 відзив не подали, тому розгляд справи проведений за наявними у ній матеріалами. В підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_10 за допомогою перекладача усно заявив про визнання позову та позовних вимог, а також підтвердив, що розуміє зміст позову та можливі наслідки його задоволення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. В якості доповнення обставин, викладених в позові, позивач ОСОБА_1 пояснила, що інколи надавала допомогу подружжю ОСОБА_6 у догляді за донькою від перших років її життя - брала дитину до себе аби помити її як слід, попрати речі та погодувати. Але усе докорінно змінилося, коли дитина пішла до школи у перший клас. Мати, ОСОБА_6 , лише перший місяць водила доньку до школи, а потім припинила це роботи, бо, з її слів, стало холодно. Тому вона, ОСОБА_1 , вирішила посприяти в отриманні племінницею належної освіти та її переведенню у інший навчальних заклад. Крім того, дитину не можна було залишати у тих жахливих антисанітарних умовах, які утворились в будинку, де проживала сім`я, та які фактично виникли через байдужість матері дитини. Тому вона, ОСОБА_1 , в жовтні 2015 року забрала племінницю до своєї квартири, де вони мешкають й понині. Для дитини вона з чоловіком створила усі необхідні умови для проживання та навчання. Вона, позивач, не перешкоджає у побаченнях матері з донькою, але остання не бажає повертатися у ті жаливі умови, які існують у батьківській оселі.

Відповідач ОСОБА_6 про день, час і місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином. Враховуючи наявність в справі документального підтвердження неодноразового отримання відповідачем судових викликів у підготовчі засідання, суд розцінює поведінку відповідача ОСОБА_6 як ігнорування обставин та предмету спору, тому вважає, що її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач ОСОБА_3 через перекладача заявив про визнання позову та обставин, повідомлених позивачем.

Третя особа - Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області в особі свого представника ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити з тих підстав, що сім`я ОСОБА_6 вже давно перебуває на контролі у соціальних служб через антисанітарні умови в будинку та нехтування обов`язками по виховання дитини та створенню для неї належних умов проживання.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що з позивачем ОСОБА_1 проживає у фактичних шлюбних відносинах близько 15 років. Коли постало питання у наданні допомоги у вихованні та забезпеченні потреб дитини, ОСОБА_11 , він підтримав дружину. Від тоді, як ОСОБА_8 проживає разом з ними, її батьки не доклали жодних зусиль для зміни умов свого проживання та відновлення санітарного стану приміщень житлового будинку.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні докази, суд встановив наступне.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим 18 серпня 2007 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Вони являються батьками малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим 06 червня 2008 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області.

Позивач ОСОБА_1 являється рідною сестрою відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , виданим 02 лютого 1976 року Люботинcькою міською радою Харківського району, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 1 від 16 жовтня 2019 року щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Від так, позивач ОСОБА_1 є рідною тіткою по відношенню до малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/3203 від 18 жовтня 2019 року.

Як вбачається з акту квартального комітету № 68 м. Люботин від 22 жовтня 2019 року, малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає в квартирі позивача ОСОБА_1 з жовтня 2015 року.

За ініціативою позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

Так, свідок ОСОБА_12 пояснила, що в той час, коли ОСОБА_6 була вагітною, вона працювала санітаркою в поліклініці м. Люботин та в межах своїх службових обов`язків відвідувала вагітних за місцем їх проживання як то, так і після пологів. Свідок ОСОБА_12 підтвердила суду, що на час народження ОСОБА_6 проживала в будинку зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та його бабусею. Тоді умови проживання в будинку були прийнятними. Але через кілька років, вже коли бабуся померла, побутові умови проживання в будинку значно погіршились, ОСОБА_6 не приділяла уваги дитини та забезпеченню її належним харчуванням. У догляді за дитиною іноді допомагала ОСОБА_15 . Усе це вона бачила, бо проживала по сусідству. Коли доньці ОСОБА_6 виповнилось сім років, та пішла до школи у перший клас. Але вже через місяць ОСОБА_6 припинила водити доньку до школи без вагомих причин. Саме ОСОБА_1 взяла на себе турботу про дитину, аби вона відновила навчання, та в подальшому взялася виховувати її.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що являється сусідкою ОСОБА_1 , та підтвердила, що позивач прийняла до своєї сім`ї племінницю ОСОБА_7 , бо в будинку батьків були жахливі антисанітарні умови. Від моменту появи ОСОБА_7 позивач ОСОБА_1 виховує її та доглядає, забезпечує усім необхідним. Турботу про дитину ОСОБА_1 неодноразово проявляла і тоді, коли ОСОБА_7 проживала з батьками.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 , та бачила як та брала до себе у гості племінницю ОСОБА_7 , коли їй було 1,5 роки. Дитина тоді була говіркою та досить розвиненою. Але вже через рік, коли померла бабуся, яка проживала в будинку ОСОБА_6, вона, ОСОБА_14 , побачивши дитину, відмітила для себе, що дівчинка стала гірше розмовляти, була брудною. Через це ОСОБА_1 почала частіше брати племінницю до себе в гості аби відмити її, попрати речі та нагодувати. Також свідок пояснила, що від ОСОБА_1 вона дізналася, що ОСОБА_6 припинила водити доньку до школи, що й змусило її взяти племінницю до себе на виховання. Від коли ОСОБА_7 оселилася в квартирі свої тітки, вона постійно відвідує навчання, забезпечена усі необхідним, добре вихована. За минулі роки ОСОБА_6 кілька разів приходила до доньки та мала змогу поспілкуватися з нею. Але лише обмежувалася тим, що передавала пакунок з харчами.

Показання свідків суд оцінює як правдиві та такі, які відображають дійсний перебіг подій в житті позивача ОСОБА_1 та її племінниці ОСОБА_7 . До того ж відповідач ОСОБА_3 після допиту свідків погодився з наданими свідченнями.

За даними КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» (відповідь на адвокатський запит від 01 листопада 2019 року) дитина ОСОБА_7 перебуває на обліку в медичному закладі з моменту народження, але з 2015 року здоров`ям дитини опікується виключно ОСОБА_1 , мати дитини ОСОБА_6 на прийом до лікарів з донькою не зверталася. За результатами медичного обстеження керівництвом вищевказаного медичного закладу 02 грудня 2019 року складений висновок про стан здоров`я дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , За цим висновком дитина за своїм психомоторним висновком відповідає віку, здорова.

Згідно з актом обстеження умов проживання позивача ОСОБА_1 , проведеного 31 жовтня 2019 року, в квартирі АДРЕСА_2 зроблений сучасний ремонт, в наявності комунальні зручності, необхідні меблі та сучасна техніка. Для дитини ОСОБА_11 виділено окрему кімнату, в якій улаштоване спальне місце та місце для навчання; дитина забезпечена взуттям, одягом та предметами особистого вжитку.

Наразі, дитини ОСОБА_8 є ученицею 5 класу КЗ «Люботинська спеціалізована школа-інтернат «Дивосвіт» Харківської обласної ради, вихованню якої багато уваги приділяє саме ОСОБА_1 . Про це керівник навчального закладу вказав у характеристиці.

Згідно з висновками від 16 березня 2020 року Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області вважає за можливе відібрання малолітньої ОСОБА_7 від батьків через неналежні санітарно-гігієнічні умови проживання.

Враховуючи, що досліджені докази свідчать про ухилення відповідачів від виконання обов`язків по забезпеченню належних умов для проживання доньки, здобуття нею загальної середньої освіти, суд задовольняє вимогу позивача про відібрання дитини.

Малолітню дитину, ОСОБА_7 , суд передає на вихованню позивачу ОСОБА_15 , яка, по-перше, є для неї рідною тіткою та виявила відповідне бажання, і по-друге, має можливість забезпечити дитину сімейним вихованням та усім необхідним для її розвитку. До такого висновку суд дійшов з огляду на наявність у позивача постійного місця проживання та офіційного джерела доходів. Суд також враховує, що за місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно, вона не притягувалась до кримінальної відповідальності та за станом свого здоров`я не має протипоказань щодо здійснення опіки над дитиною.

Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так як батьки не приділяли належної уваги забезпеченню потреб своєї доньки суд задовольняє позов в цій частині і стягує з відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , з кожного, аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частині від усіх видів їх заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення потреб дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платників аліментів.

Разом з тим, враховуючи відсутність у позивача офіційного статусу опікуна чи іншого статусу законного представника дитини, суд вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідачів безпосередньо на користь дитини.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд одночасно вирішує питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України. Згідно з матеріалами справи позивачем ОСОБА_1 22 листопада 2019 року по квитанції № 0.0..1 було сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн., що відповідає розміру ставки судового збору при зверненні до суду з вимогою немайнового характеру. З огляду на задоволення вимоги про відібрання дитини, вказану суму витрат відповідачі повинні компенсувати на користь позивача в рівних частках кожний, тобто по 384,20 грн.

Однак, від сплати судових витрат відповідач ОСОБА_6 звільнена відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як вона є інвалідом ІІ-ї групи, що виключає для неї обов`язок компенсувати позивачу понесені витрати.

Щодо відповідача ОСОБА_3 , то суд при розподілі судових витрат враховує визнання ним позову до початку судового розгляду. Тому з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 лише 192,10 грн., що дорівнює 50% судового збору, які він повинен був би компенсувати в загальному порядку. Інші 50% судового збору, тобто 192,10 грн., з суми судового збору, сплаченого позивачем 22 листопада 2019 року, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Так як суд задовольнив позов в частині стягнення з відповідачів аліментів на користь дитини, то з відповідача ОСОБА_3 також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн., що дорівнює його частці від розміру ставки судового збору, передбаченого на час звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 170, 181, 182 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 142, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення батьківських прав.

Передати малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягувати з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на користь малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 28 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на користь малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 28 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний № НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , витрати по оплаті судового збору в сумі 192,10 грн.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний № НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , судовий збір в сумі 192,10 грн. з суми судового збору, сплаченого по квитанції № 0.0..1 від 22 листопада 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , судовий збір в сумі 384,20 грн. на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (р/р: UA0026001, одержувач: ГУК у м. Києві, , банк Казначейство України, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106).

Інші судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржена учасниками справи до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 05 липня 2020 року.

Суддя О. О. Малихін