Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7559/19 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/7559/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерного товариства "Кристалбанк" про відшкодування матеріальних збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 15 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Сингаївського О. П.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом , в якому зазначив, що є власником нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 . На початку 2018 року йому стало відомо про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без жодних правових підстав використовують зазначене нерухоме майно для здійснення підприємницької діяльності.

Внаслідок неправомірний дій відповідачів йому спричинені збитки у розмірі 4266000 грн. ( упущена вигода).

Окрім того, вважає, що відповідачі зобов`язані сплатити йому 3 % річних у розмірі 21404 грн., 226722 грн.51 коп. пені та інфляційні нарахування у сумі 95862 грн. 35 коп.

Враховуючи вищезазначене, просив стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 4609988 грн. 88 коп.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та прибудовані до житлового будинку нежитлові приміщення, загальною площею 193.0 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Окрім того, просив заборонити відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного нерухомого майна, а також накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Обґунтовуючи заяву зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення його позовних вимог.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 та нежитлові приміщення №№4-9, 4-10, 4-11, літ. «А», загальною площею 193,0 кв.м., матеріали стін: термоблок, що прибудовані до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Заборонено відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_2 та нежитлових приміщень №№4-9, 4-10, 4-11, літ. «А», загальною площею 193,0 кв.м., матеріали стін: термоблок, що прибудовані до житлового будинку АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначає, що заходи забезпечення позову вжиті судом безпідставно і вони є неспівмірними із заявленими позовними вимогами. Вказує, що на даний час квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності Акціонерному товариству «КристалБанк». Вказана квартира раніше в рівних частках належала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте в подальшому банк звернув стягнення на це майно.

Також пояснює, що нежитлові приміщення, на які судом накладено арешт, не належать ОСОБА_1 , оскільки право власності на них взагалі не зареєстроване.

За таких обставин, накладення арешту на майно, яке не належить сторонам у справі, свідчить про порушення вимог закону.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягаютьпередачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та виключно з метою забезпечення виконання рішення суду й мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Слід наголосити, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що предметом спору є відшкодування завданих збитків, які, як вважає позивач, йому були спричинені внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Виділені матеріали цивільної справи №296/7559/19 містять інформацію про те, що право власності на нежитлове приміщення - прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1 , не зареєстроване за будь-якою особою. Власником квартири АДРЕСА_2 є АТ « КристалБанк».

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин та зміст позовних вимог, накладення арешту на вказане нерухоме майно та заборона на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо цього майна, не сприятиме забезпеченню виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. В даному випадку інститут забезпечення позову не виконуватиме властиву йому функцію, а лише призведе до порушення прав третіх осіб.

З огляду на вищезазначене, ухвалу слід скасувати та постановити нове судове рішення, - про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забзпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374,376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 15 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: