Справа № 128/1511/19
РІШЕННЯ

Іменем України

17.06.2020 місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.

за участі: представника позивача-відповідача ОСОБА_1 , адвоката Жовміра О.В., представника відповідача-позивачаОСОБА_2 , адвоката Колібабчук Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, об`єднаною із цивільною справою за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, про визнання житлового будинку з господарськими спорудами та земельних ділянок особистою приватною власністю та усунення перешкод у здійсненні права користування майном,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна. В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що 08.08.2004 між ним та відповідачкою було укладено шлюб, в якому в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають з матір`ю. Зазначає, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2019 шлюб між ним та відповідачкою було розірвано.

Вказує, що в період шлюбу в спільну сумісну власність ними з відповідачкою було придбано фактично недобудований будинок та земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 96 000 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2012, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого нотаріально, було придбано житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок, цегла, загальною площею 80, 8 кв.м., житловою площею 38, 4 кв.м., позначений на плані літерою «А»; веранда «а», ганок; літня кухня «Б»; погріб з шиєю «а/Б», сарай «Г»; убиральня «Д»; погріб «Ж»; Ѕ криниці «З»; огорожа 1; ворота 2; хвіртка 3. Згідно даного договору, купівля була вчинена за згодою чоловіка покупця - ОСОБА_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.10.2012, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого нотаріально, було придбано земельну ділянку площею 0, 2500 га, кадастровий номер :02:004:0177, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0, 2400 га, кадастровий номер :02:004:0178, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно договору, купівля земельних ділянок також була вчинена за згодою чоловіка покупця - ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що після придбання в спільну сумісну власність фактично незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, починаючи з 2012 року він самостійним заробітком та особистою працею провів газове і водне постачання, добудував та збільшив оціночну вартість нерухомого майна, посилаючись на відповідні норми законодавства, на підставі якого обґрунтовує належність спірного майна сторонам на праві спільної сумісної власності, позивач просить суд поділити вказане майно та визнати за ним та відповідачкою ОСОБА_2 право власності в рівних, по 1/2 кожному із співвласників, частках на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки (а.с. 2 - 8 т. 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 81 т. 1).

Також до Вінницького районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,про визнання житлового будинку з господарськими спорудами та земельних ділянок особистою приватною власністю та усунення перешкод у здійсненні права користування майном. В позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що з 08.08.2004 вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_1 , який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2019 розірвано. В шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу між сторонами проживають з матір`ю ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні. ОСОБА_2 вказує, що 03.11.2018 під час перебування в шлюбі з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу був придбаний транспортний засіб Chevrolet Aveo (Шевроле Авео), червоного кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , за ціною 70 000 грн. Та оскільки автомобіль є неподільною річчю ОСОБА_2 зазначає, що має право на 50 % вартості даного автомобіля. Крім того, ОСОБА_2 вказує, що за час перебування в шлюбі, а саме 16.10.2012 між нею та ОСОБА_4 були укладені та нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , а також двох земельних ділянок: площею 0, 2500 га, кадастровий номер :02:004:0177, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та площею 0, 2400 га, кадастровий номер :02:004:0178, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які ОСОБА_2 вважає своєю особистою приватною власністю. Вказує, що даний житловий будинок був придбаний за кошти, які подарувала їй мати ОСОБА_5 , вони 31.10.2011 були переведені нею на особовий рахунок ОСОБА_2 в сумі 16 590 доларів, еквівалент 132 338, 43 грн. Зазначає, що ці кошти є її особистими коштами та були зняті з рахунку для оплати завдатку та купівлі будинку та земельних ділянок, які були придбані згідно договорів від 16.10.2012.

ОСОБА_2 вказує, що на момент придбання будинку та земельних ділянок у них з відповідачем не було спільних коштів, оскільки вони не мали будь-якого доходу, майна та проживали у квартирі матері ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , з моменту укладення шлюбу до його розірвання. З подарованих ОСОБА_2 коштів було придбано будинок та земельні ділянки, а залишок коштів було витрачено на оформлення договору купівлі-продажу та проведення ремонтних робіт придбаного будинку, а саме: водне постачання, газове постачання, газове обладнання та необхідні ремонтні роботи. ОСОБА_2 зазначає, що своєю особистою працею покращувала житлові умови будинку, та її мати ОСОБА_5 регулярно допомагала їй фінансово, передаючи кошти різними способами з-за кордону, частину яких було витрачено на ремонтні роботи будинку та догляд за земельними ділянками. Вказує, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 переїхав проживати до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , змінив замки у вхідних дверях будинку та не допускає її та дітей вільно та безперешкодно користуватись будинком.

За вказаних обставин ОСОБА_2 просить суд в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності залишити автомобіль Chevrolet Aveo (Шевроле Авео) у власності відповідача, зобов`язавши його виплатити грошову компенсацію вартості 50 % транспортного засобу, вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки позивач просить суд визнати її особистою приватною власністю та усунути перешкоди у здійсненні нею права користування будинком АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання відповідача передати ключі від вхідних дверей та не чинити перешкоди у здійсненні нею права користування будинком (а.с. 111 - 116 т. 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2019 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 199 т. 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2019 за клопотанням сторін об`єднано в одне провадження цивільну справу № 128/2494/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, про визнання житлового будинку з господарськими спорудами та земельних ділянок особистою приватною власністю та усунення перешкод у здійсненні права користування майном з цивільною справою № 128/1511/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, присвоєно справі спільний номер 128/1511/19 (а.с. 211 т. 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2019 закрито підготовче провадження в справі та справу за об`єднаними позовними заявами призначено до судового розгляду по суті (а.с. 217 т. 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.01.2020 за клопотанням ОСОБА_2 призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницької торгово-промислової палати (а.с. 223 - 224 т. 1).

Клопотання ОСОБА_1 (а.с. 95 т. 1) було знято з розгляду в судовому засіданні в зв`язку з відмовою від нього на підставі позиції сторони ОСОБА_2 , яка не заперечувала, що ним надано суду копії саме укладених нею договорів від 16.10.2012.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 та його представник, адвокат Жовмір О.В., в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримали, просили задовольнити, проти позову ОСОБА_2 заперечили та просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Суду пояснили, що за час перебування в шлюбі сторони придбали у спільну сумісну власність житловий будинок та земельні ділянки шляхом укладення відповідних договорів купівлі-продажу, де покупцем зазначено ОСОБА_2 , однак на укладення даних договорів позивач надавав згоду в нотаріуса, відповідно, дане майно належить їм на праві спільної сумісної власності. В зв`язку з розірванням шлюбу позивач просить поділити дане спільне майно, визнавши за кожним з колишнього подружжя право власності на 1/2 частину набутого в шлюбі майна. Щодо заявлених до нього вимог, ОСОБА_1 зазначив, що вказаний в позові ОСОБА_2 автомобіль був проданий ними ще в шлюбі, а кошти розділені між ними та витрачені на потреби сім`ї. Наданий ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля не є доказом наявності та його належності сторонам на даний час та саме ОСОБА_2 має довести зазначені обставини, оскільки вони не визнаються ОСОБА_1 . Щодо обставин придбання в шлюбі нерухомого майна, ОСОБА_1 та його представник вважають, що ОСОБА_2 не доведено належність даного майна ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності. Дане майно вони придбавали за спільні кошти, оскільки він багато працює, займається ремонтом автомобілів та щомісяця заробляє до 30 000 грн., крім цього, він вкладав значну частку особистої праці в поліпшення будинку, постійно в ньому проживає та жодних замків не змінював, ніяких перешкод для користування цим майном ОСОБА_2 та дітям не чинить.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Колібабчук Н.К., в судовому засіданні позов ОСОБА_2 підтримала, просила задовольнити, проти позову ОСОБА_1 заперечила та просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Суду пояснила, що вказаний в позові автомобіль на даний час знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , тому вона просить стягнення з нього на користь ОСОБА_2 50 % вартості даного автомобіля. Інше майно, придбане в шлюбі, є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , оскільки кошти на його придбання надала саме матір ОСОБА_2 , яка перевела кошти на особовий рахунок ОСОБА_2 , інших доходів сторони не мали, 96 000 грн. вони використали на придбання майна, решту - на ремонт будинку. ОСОБА_1 не допускає ОСОБА_2 до будинку, змінив вхідні замки, не дозволяє забрати з будинку її особисті речі. До правоохоронних органів ОСОБА_2 з приводу наявності перешкод у користуванні майном не зверталася, вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для задоволення всіх позовних вимог.

На виконання ухвали суду про призначення судової товарознавчої експертизи 12.05.2020 суду надано висновки експерта № ОС - 379 та 16-04/20КЕ (а.с. 5 - 68 т. 2).

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору судом.

Сторони з 08.08.2004 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2019 розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого повторно Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 16.05.2019 Серія НОМЕР_3 (а.с. 12 т. 1), копія свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 08.08.2004 Серія НОМЕР_4 (а.с. 117 т. 1) та копія відповідного рішення суду (а.с. 31, 118 - 119 т. 1).

В шлюбі у сторін по справі народились діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серія НОМЕР_5 та серія НОМЕР_6 (а.с. 120, 121 т. 1).

Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., ОСОБА_4 (продавець) продала, а ОСОБА_2 (покупець) купила житловий будинок, з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок, цегла, загальною площею 80, 8 кв. м., житловою площею 38, 4 кв. м., позначений на плані літерою «А»; веранда «а»; ганок; літня кухня «Б»; погріб з шиєю «а/Б», сарай «Г»; убиральня «Д»; погріб «Ж»; 1/2 криниці «З»; огорожа 1; ворота 2; хвіртка 3. Згідно з п. 13 даного договору, купівля житлового будинку за цим договором вчинена за згодою чоловіка покупця - ОСОБА_1 , викладеною у вигляді заяви (а.с. 14, 124 - 125 т. 1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 16.10.2012, вищевказаний договір купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2012 зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с. 126 т. 1).

На підставі вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2012 за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 19.10.2012, виданого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 127 т. 1).

Згідно копії договору купівлі-продажу земельних ділянок від 16.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., ОСОБА_4 (продавець) продала, а ОСОБА_2 (покупець) купила земельні ділянки: площею 0, 2500 га, кадастровий номер :02:004:0177, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; площею 0,2400 га, кадастровий номер :02:004:0178, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з п . 12 даного договору, купівля земельних ділянок вчинена за згодою чоловіка покупця - ОСОБА_1 , викладеною у вигляді заяви (а.с. 15, 128 - 129 т. 1).

Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 дійсно проживає з 2013 року по теперішній час без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації його зареєстроване в с. Іванівці Літинського району Вінницької області (а.с. 16 т. 1).

Згідно з копією звіту про оцінку майна № VS-190516-02 від 16.05.2019, виконаного ПП Експертний центр «Поділля», ринкова (оціночна) вартість об`єкта оцінки житлового будинку (загальною площею 80, 8 кв.м.) з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , становила на дату оцінки: 503 164 грн (а.с. 17 - 34 т. 1).

Згідно з копією звіту № ZVS-190516-02 від 16.05.2019, виконаного ПП Експертний центр «Поділля», про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , загальною площею 0, 2500 га, ринкова вартість земельної ділянки становить 98 400 грн. (а.с. 35 - 50 т. 1).

Згідно з копією звіту № ZVS-190516-03 від 16.05.2019, виконаного ПП Експертний центр «Поділля», про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , загальною площею 0, 2400 га, ринкова вартість земельної ділянки становить 61 200 грн. (а.с. 52 - 66 т. 1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 16.10.2012, вищевказаний договір купівлі-продажу земельних ділянок від 16.10.2012 зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с. 130 - 131 т. 1).

На підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 16.10.2012, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. проставлено відмітки на державних актах на право власності на земельні ділянки, виданих на ім`я ОСОБА_4 , про те, що право власності на вказані земельні ділянки перейшло до ОСОБА_2 , а саме: на державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 929068 на земельну ділянку площею 0, 2500 га, кадастровий номер :02:004:0177, та державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 929069 на земельну ділянку площею 0, 2400 га, кадастровий номер :02:004:0178, що підтверджується копіями відповідних державних актів (а.с. 132 - 133, 134 - 135 т. 1).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу 0546/2018/1174828 транспортного засобу від 03.11.2018, ОСОБА_6 в особі ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір, згідно якого продавець зобов`язався передати у власність покупцеві транспортний засіб: марки Chevrolet, модель Aveo, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , за ціною 70 000 грн (а.с. 122 - 123 т. 1).

Згідно з копією договору банківського вкладу (депозиту) з Правилами № 4600 USD від 31.10.2011, ОСОБА_2 (вкладник) уклала договір банківського вкладу (депозиту) з ПАТ «УкрСиббанк» для розміщення вкладу, за умов якого вкладник вносить/розміщує на рахунок суму не менше 10, 00 доларів США (а.с. 136 т. 1).

З копії, наданої ОСОБА_2 , виписки за особовим рахунком НОМЕР_7 з (вкл.) 31.10.2011 по (вкл.) 09.10.2012 АТ «УкрСиббанк» вбачається рух коштів по рахунку, в тому числі зарахування на рахунок ОСОБА_2 31.10.2011 коштів в сумі 16 590 дол. США, з даного рахунку 08.10.2012 було знято суму в розмірі 16 812, 85 дол. США (а.с. 137 - 139 т. 1).

З копії, наданої ОСОБА_2 , виписки за іншим особовим рахунком НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_5 з (вкл.) 01.01.2011 по (вкл.) 27.05.2019 АТ «УкрСиббанк» вбачається рух коштів по рахунку, в тому числі зарахування на рахунок ОСОБА_5 06.05.2011 коштів в сумі 16 500 дол. США, з даного рахунку 31.10.2011 було знято суму в розмірі 16 790, 00 дол. США (а.с. 140 - 144 т. 1).

Згідно копії Договору про користування електричною енергією о/р 670153 від 17.04.2013, між ОСОБА_2 та ПАТ «Вінницяобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 145 - 148 т. 1).

Згідно копії замовлення-зобов`язання № ВБ000023631 від 17.10.2012 щодо надання Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації послуг по проведенню державної реєстрації переходу права власності на об`єкт нерухомого майна за вищевказаною адресою та копією договору № 9025, замовником значиться ОСОБА_2 (а.с. 149 - 151 т. 1).

Згідно копії гарантійного талону ФОП ОСОБА_8 на котел Vaillant T5 та копії додатку до гарантійного талону, замовником значиться ОСОБА_2 та місцем встановлення є АДРЕСА_1 (а.с. 152, 153 - 154 т. 1),

Також ОСОБА_2 надано суду копію технічних умов на газопостачання житлового будинку в АДРЕСА_1 від 19.11.2012, де замовником значиться ОСОБА_2 , а також копії рахунків на сплату електроенергії по адресі АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 та копії квитанцій про їх оплату, копію рахунку за газ та послуги з газопостачання за грудень 2015 року, копію заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Вінницягаз ЗБУТ», підписаної ОСОБА_2 , де адреса об`єкта значиться: АДРЕСА_1 , копію акту приймання закінченого будівництвом об`єкту системи газопостачання від 03.12.2012 щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно якого ОСОБА_2 значиться головою приймальної комісії (а.с. 155 - 163, 167 т. 1).

З копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що вона за період з 01.07.2004 до 20.03.2014 не була працевлаштована, та з 21.03.2014 по 20.06.2014 працювала за трудовим договором в ПП ОСОБА_9 (а.с. 164 - 166 т. 1).

Згідно висновку експерта № 16-04/20КЕ судової автотоварознавчої експертизи, складеного 04.05.2020, на виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 14.01.2020, визначити дійсну ринкову вартість автомобіля Chevrolet Aveo (Шевроле Авео), червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , не є можливим, оскільки не було надано для проведення технічного огляду. Середня ринкова вартість ідентичного, технічно-справного автомобіля, станом на момент проведення експертизи складає 118 620, 00 грн (а.с. 7 - 10 т. 2).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № ОС-379, складеного 24.04.2020, ринкова вартість житлового домоволодіння, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі вартість земельних поліпшень (житлового будинку з прибудовою, господарських будівель та споруд) та вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 2500 га, визначена порівняльним методичним підходом, станом на 24.04.2020 року, становить: 514 508, 00 грн, в тому числі: ринкова вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 2500 га, кадастровий номер :02:004:0177, що розташована по АДРЕСА_1 , яка визначена методичним підходом зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок (метод порівняння), станом на 24.04.2020 року, становить: 117 625 грн., ринкова вартість земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 2400 га, кадастровий номер :02:004:0178, що розташована по АДРЕСА_1 , яка визначена методичним підходом зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок (метод порівняння), станом на 24.04.2020 року, становить: 69 457, 00 грн (а.с. 11 - 68 т. 2).

Оцінивши наявні докази в їх сукупності, достатності та взаємозв`язку, суд враховує наступне.

Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Аналіз вищевказаних норм свідчить, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі №404/1515/16-ц. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

Матеріалами справи доведено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки, а також спірний автомобільбуло придбано сторонами в справі під час шлюбу.

Визначаючи обсяг майна, що підлягає поділу в порядку поділу спільного майна подружжя, про що заявлено сторонами суд зважає на таке.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, сторони не заперечують придбання під час шлюбу вказаного житлового будинку, двох земельних ділянок та спірного автомобіля, також сторони не заперечують, що житловий будинок та земельні ділянки знаходяться у їх володінні, зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 , яка вважає їх особистою приватною власністю, а ОСОБА_1 просить поділити їх як спільну сумісну власність подружжя.

Водночас, ОСОБА_1 заперечує, що вказаний автомобіль на даний час перебуває у його володінні, користуванні та власності, відповідно, дані обставини підлягають доведенню саме ОСОБА_2 , яка заявляє вимоги щодо спірного автомобіля.

Однак матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що вказаний ОСОБА_2 автомобіль на даний час належить на праві власності їх із ОСОБА_1 подружжю, наданий договір купівлі-продажу автомобіля датований 03.11.2018 та не спростовує повідомлені ОСОБА_1 обставини його продажу. Будь-яких перешкод для встановлення під час судового розгляду обставин належності вказаного автомобіля на час розгляду справи судом не встановлено.

Отже, за відсутності доведення ОСОБА_2 , що вказаний автомобіль на даний час належить подружжю і не був відчужений будь-якій іншій особі, в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про залишення автомобіля у власності ОСОБА_1 та стягнення з нього грошової компенсації 50 % вартості автомобіля в порядку поділу спільного майна подружжя слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України (далі - СК України), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Водночас, таких обставин під час судового розгляду не встановлено.

Надані ОСОБА_2 копія договору банківського вкладу (депозиту) та копія виписки за особовим рахунком, згідно якої на рахунок ОСОБА_2 було здійснено зарахування коштів, не свідчать про те, що саме ці кошти належали її матері та саме вони були витрачені на купівлю спірного нерухомого майна.Крім цього, надані суду документи не свідчать, що ці кошти перераховані на рахунок позивачки на підставі договору дарування їй відповідної суми коштів, а не на потреби сім`ї. При цьому, ОСОБА_1 вказані обставини під час судового розгляду не визнав та пояснив, що на придбання майна було витрачено саме спільні кошти, про надання ОСОБА_2 певної суми коштів її матір`ю йому не відомо. Докази того, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_2 також відсутні.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», грошові суми (вклади), внесені у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, виходячи із презумпції права спільної сумісної власності майна подружжя, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Не має значення, за ким зареєстровано таке майно, в тому числі грошові кошти на депозитному рахунку одного з подружжя, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і в тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Про що також зазначає у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц.

Тому, надані ОСОБА_2 копії документів про наявність на її депозитному рахунку відповідної суми коштів, яка, з її слів, була вкладена в придбання спірного нерухомого майна, договорів про надання послуг, де замовником значиться ОСОБА_2 та квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг на ім`я ОСОБА_2 не можуть бути належними та достатніми доказами того, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки є її особистою приватною власністю та не доводять жодної з обставин, зазначених в ст. 57 СК України, відповідно, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання вказаного житлового будинку та земельних ділянок особистою приватною власністю слід відмовити.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні нею права користування спірним будинком, шляхом зобов`язання відповідача передати ключі від вхідних дверей та не чинити перешкоди у здійсненні нею права користування будинком, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7.02.2014 № 5 роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 296 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 чинить будь-які перешкоди в користуванні вказаним житловим будинком, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такої позовної вимоги.

Враховуючи наведені обставини справи, спірне майно, набуте у шлюбі сторонами, вказане позивачем ОСОБА_1 , є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а, отже, спірний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки є спільною сумісною власністю подружжя, та зважаючи на презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка ОСОБА_2 спростована не була, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна слід задовольнити, визнавши за кожним з подружжя право власності на 1/2 частку придбаного в шлюбі нерухомого майна.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , який підтримав під час судового розгляду викладену в позовній заяві позицію, за якою просить не стягувати судові витрати з відповідача ОСОБА_2 , суд не стягує з відповідача ОСОБА_2 понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 364, 365, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити.

Поділити спільну сумісну власність подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. "А", веранди "а", ганку, літньої кухні "Б", погреба з шиєю "а/Б", сараю "Г", убиральні "Д", погреба "Ж", 1/2 криниці "З", огорожі 1, воріт 2, хвіртки 3;

- 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 2500 га, кадастровий номер :02:004:0177, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 2400 га, кадастровий номер :02:004:0178, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на:

- 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. "А", веранди "а", ганку, літньої кухні "Б", погреба з шиєю "а/Б", сараю "Г", убиральні "Д", погреба "Ж", 1/2 криниці "З", огорожі 1, воріт 2, хвіртки 3;

- 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 2500 га, кадастровий номер :02:004:0177, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 2400 га, кадастровий номер :02:004:0178, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, про визнання житлового будинку з господарськими спорудами та земельних ділянок особистою приватною власністю та усунення перешкод у здійсненні права користування майном відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Повний текст рішення складено 30.06.2020.

Суддя: