Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2020 р. Справа № 608/1225/20

Номер провадження2-о/608/59/2020

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Теслі П. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про видачу обмежувального припису відносно її сина ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що вона потерпає від домашнього насильства з його боку, неодноразово викликала поліцію, за що ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності. Просить заборонити ОСОБА_2 будь-яким чином спілкуватися з нею та заборонити наближатися до неї ближче ніж на 2 (два) метри. Обмежувальний припис просить видати строком на три місяці.

В судове засідання з`явилася заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Тесля П.О., які заяву підтримали, просять задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду заяви телефоном. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1954 року народження, є матір`ю ОСОБА_2 , 1976 року народження.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та разом проживають в квартирі АДРЕСА_1 . Квартирою, в якій разом проживають, володіють на правах спільної часткової власності, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.01.1998 року.

На протязі 2019 року працівниками поліції неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення, якими встановлено, що ОСОБА_2 здійснював психологічне насильство відносно своєї матері, зокрема, 11 червня 2020 року о 00 год. 48 хв. ОСОБА_1 змушена була викликати поліцію, оскільки, її син погрожував фізичною розправою, ображав нецензурними словами, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 713223 від 11.06.2020 року.

З пояснень заявниці вбачається, що між нею та ОСОБА_2 існують неприязні відносини, часто виникають конфліктні ситуації з приводу зловживання останнім спиртних напоїв.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Це означає, що з одного боку держава зобов`язується утримуватися від порушень прав і свобод людини через дії своїх повноважних осіб (негативні зобов`язання), а з іншого охороняти права і свободи людини від порушення їх з боку приватних осіб (позитивні зобов`язання).

Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі.

Базовим нормативно-правовим актом, що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно п.2 ч.1 ст. 24 вказаного Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.26 Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно вимог ч. 4 ст. 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

З огляду на те, що заявника слід вважати постраждалою особою у відповідності з вимогами п.8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі, - суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для вжиття спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а саме видачі обмежувального припису стосовно кривдника.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника ОСОБА_1 , яка, як жертва домашнього насильства, потребує захисту з боку держави.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , шляхом встановлення тимчасового обмеження прав кривдника та покладення обов`язку, зокрема, встановленого п. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , яким заборонити ОСОБА_2 будь-яким чином спілкуватись із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ближче ніж на 2 (два) метри.

Обмежувальний припис видати строком на 3 (три) місяці.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчі органи міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна:

Рішення набрало законної сили «____» 2020 року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1225/20, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць