Справа № 157/1414/19 Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В.
Провадження № 22-ц/802/682/20 Категорія: 16 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

третьої особи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи на строні позивачки, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , Камінь-Каширської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася у суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтувала тим, що вона 08 серпня 1986 року отримала ордер № 74 на право зайняття жилого приміщення площею 38 кв.м . по АДРЕСА_3 і до цього часу разом зі своєю сім`єю проживає у цьому жилому приміщенні. 17 березня 1994 року вона отримала свідоцтво про право власності на житло, яке занесене у реєстрову книгу за № 1001 від 25 березня 1994 року. Рішенням виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради народних депутатів Волинської області від 12 листопада 1997 року № 421 їй надано дозвіл на будівництво літньої кухні та гаража по АДРЕСА_3 , разом зі своїм чоловіком вони відразу ж і побудували літню кухню, а гараж збудували у 2002 році. В експлуатацію літню кухню не приймали, а після одруження їх сина ОСОБА_2 у 2004 році вона з чоловіком та старшим сином надали подружжю можливість проживати у приміщенні літньої кухні.

Позивачка також зазначала, що відповідач ОСОБА_2 приватизував на своє ім`я земельну ділянку з розміщеними на ній літньою кухнею та господарською будівлею, які побудовані нею з чоловіком.

Позивачка ввважає, що відповідач незаконно приватизував на своє ім`я зазначену земельну ділянку, а тому просила суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я відповідача ОСОБА_2 , зобов`язати скасувати запис в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, скасувати державну реєстрацію права власноті на земельну ділянку і вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 лютого 2020 року в даній справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, відповідач ОСОБА_2 і представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили і просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційну скаргу позивачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Кожна особа, як передбачає частина 1 статті 16 ЦК України, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (пункт «г» частини 3 статті 152 ЗК України).

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина 1 статті 21 ЦК України).

Згідно зі статтею 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян проект землеустрою. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою. Підставою відмови у погодженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ст. 118 ЗК України).

У відповідності до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Із матеріалів справи убачається, що рішенням Камінь-Каширської міської ради Волинської області від 19 жовтня 2011 року № 13/9 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність під будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд (літня кухня, хлів, колодязь, гараж, вбиральня) в АДРЕСА_3 ) орієнтованою площею 0,1000 га (т.1,а.с.10).

Рішенням Камінь-Каширської міської ради від 27 серпня 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1000 га в АДРЕСА_3 (а. с. 47), зазначену земельну ділянку вилучено із землекористування Камінь-Каширської міської ради та передено ОСОБА_2 у власність для будівництва і обслуговування жтлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1, а. с. 47)

Судом, крім того, встановлено, що 28 листопада 2012 року на ім`я відповідача ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_3 .1,а.с.9,48).

У 2012 році Державним підприємтсвом «Центр Державного земельного кадастру» був виготовлений проект відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га за рахунок земель населеного пункту в АДРЕСА_3 , який, серед іншого, містить умови відведення земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням площі земельної ділянки, зовніших меж з описом суміжних землевласників та користувачів, таблицю координат поворотних точок меж земельної ділянки (т.1, а. с. 51-63).

Згідно з витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04 квітня 2017 року за відповідачем в даній справі ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_3 , а. с. 49).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3 , яка була вилучена із земель Камінь-Каширської міської ради.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки, оскільки вважає, що відповідач ОСОБА_2 набув право власності на спірну земельну ділянку з порушенням вимог закону.

За положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, за положеннями зазначених вимог закону ОСОБА_1 повинна довести суду, що внаслідок набуття відповідачем ОСОБА_8 права власності на спірну земельну ділянку були порушені її особисті права на зазначену земельну ділянку.

Проте будь-яких доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянку перебувала у власності чи в користуванні позивачки ОСОБА_1 остання суду не надала, хоча відповідно до вимог частини 1 статті 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що судом при постановленні судового рішення не враховано того, що сім`я позивачки тривалий час користувалася спірною земельною ділянкою і на цій земельній ділянці позивачка разом зі своїм чоловіком побудували нерухоме майно.

Так, за положеннями частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

При цьому закон не надає переважне право особам, які фактично користувалися земельною ділянкою, для набуттями ними права власності на цю земельну ділянку.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 лютого 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді