Справа № 522/1963/20
Провадження № 2/522/3681/20
УХВАЛА

25 червня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Шоста державна нотаріальна контора про зобов`язання виключити з числа власників, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зобов`язання зареєструвати власником, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Шоста державна нотаріальна контора про зобов`язання виключити з числа власників, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зобов`язання зареєструвати власником.

До суду 25.06.2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Бондарю В.Я., який мотивував тим, що 27.11.2012 року ухвалою судді Бондаря В.Я. по справі №1522/13821/12 у задоволені заяви дружини заявника ОСОБА_4 та його дочки ОСОБА_5 про допуск їх до участі у справі у якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги відмовлено. 27.11.2012 року рішенням судді Бондаря В.Я. у задоволенні позову заявника до ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» відмовлено. Тобто, відмовлено всім і в повному обсязі. Оскільки ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» не подав зустрічну позовну заяву, позивач вважає, що відповідач визнав, що ОСОБА_1 йому нічого не винний, тому вважає ухвалу та рішення такими, що суперечать ст. 2 ЦПК України, що на думку заявника, є підставою для відводу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану заяву про відвід судді та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Частиною 3 статті 40 ЦПК України встановлено, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні, вважає заявлений відвід безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК України), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст. 46 ЦПК України).

На думку заявника суддя упереджений, у зв`язку з тим, що виніс рішення про відмову у задоволені позову у справі №1522/13821/12 року та ухвалу про відмову у залученні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в якості третіх осіб, до участі у справі, які заявника вважає такими, що не відповідають ст. 2 ЦПК України.

Згідно ч.1 та 3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Рішення та ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 27.11.2012 року, які позивач вважає такими, що не відповідають вимогам ст.2 ЦПК України, залишені без змін Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.02.2013 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2013 року.

Таким чином, твердження позивача про невідповідність рішення та ухвали вимогам ЦПК України, спростовані, рішеннями апеляційної та касаційної інстанції, які залишили без змін такі рішення.

Суддя є безстороннім та неупередженим, доказів зворотного ОСОБА_1 не представив. Рішення по справі за позовом ОСОБА_1 приймалося суддею виходячи з матеріалів справи та оскаржувалися позивачем та були залишені без змін.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Суд не вбачає підстав для відводу судді Бондаря В.Я., визначених ст. 36 ЦПК України, оскільки заявником не доведені обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності головуючого по справі судді.

Доказів сумніватися в неупередженості та об`єктивності представлено не було.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Бондаря В.Я. при вирішенні даної цивільної справи.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на те, що заявлений відвід є необґрунтованим, суд вважає що наявні правові підстави для відмови у задоволені заяви позивача про відвід судді Бондаря В.Я.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40, 258, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бондаря Вячеслава Яковича.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 26.06.2020 року.

Суддя В.Я. Бондар