ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1103/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4421/19 Категорія: 304090000 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Торопенко Н.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 30.12.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 25 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав внаслідок чого, станом на 01.09.2019 р. у останнього виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком позивача становить 88 069, 70 грн. та складається з наступного: 35 680, 80 грн заборгованість за кредитом; 23 211,62 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 24 158, 99 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 348, 30 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина); 4169, 99 грн штраф (процентна складова), які банк і просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання заяви 30.12.2013 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Првиатбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що розрахунки заборгованості за договором б/н від 30.12.2013 року, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема на номер карткового рахунку боржника.

Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, а тому просив його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційні вимоги мотивовано тим, що укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручного його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином. Однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не здійснив своєчасне погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2013 року ОСОБА_1 підписав документ про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.9).

В ньому зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з умовами надання банківських послуг до його укладення і погоджується з його умовами.

Однак в даному документі не визначено тип картки, яку бажає отримати ОСОБА_1 , а вказано на його бажання оформити на своє ім`я «ідентифікацію з паспортом». Не міститься відомостей про бажаний кредитний ліміт та ліміт, який був наданий банком, посилань на умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов договору, а також не містить строку повернення кредиту.

До позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання даного документу 30.12.2013 року, відповідач був ознайомлений саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з яких долучено до позовної заяви.

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 01.09.2019 р. становить 88 069, 70 грн. та складається з наступного: 35 680, 80 грн заборгованість за кредитом; 23 211,62 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 24 158, 99 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 348, 30 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина); 4169, 99 грн штраф (процентна складова).

Крім розрахунку заборгованості за договором №б/н від 30.12.2013 р. укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , позивач додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.11), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди ( ст. 638 ЦК України).

Під час розгляду справи позивач не надав суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Не надано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Як вбачається з документу про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, останній не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказаний документ містить лише обраний вид послуг «ідентифікацію з паспортом», особисті дані та підпис відповідача.

Оригінал документу підписаного відповідачем 30.12.2013 р. банком також надано не було.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу саме кредитної картки «Універсальна».

Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки «Універсальна» та розміру наданого ОСОБА_1 кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до вимог чинного законодавства договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (частина перша статті 634 ЦК України).

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначив банк.

Підписом у документі про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами, однак з означеного не вбачається суми наданого кредитного ліміту, тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03 квітня 2019 року справа № 221/5089/16-ц.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: