ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/726/20 Номер провадження 22-ц/814/1618/20Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Панченка О.О., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» на ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 21 травня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ТОВ «Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків.

В порядку забезпечення позову подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 в межах суми позовних вимог. В обґрунтування своєї заяви ТОВ «Україна» зазначає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки розмір заподіяної шкоди перевищує розмір заробітної плати відповідача.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 21 травня 2020 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» про забезпечення позову відмовлено.

З вказаною ухвалою суду не погодилося ТОВ «Україна», та подало на неї апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 21 травня 2020 року, та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням процесуального права. Зокрема вказує, що з інформаційної довідки ДРРПнНМ їм стало відомо про те, що відповідачу належить три земельних ділянки. Заробітна плата у відповідача була незначна дивлячись на ціну позову, тому єдиним можливим способом виконання рішення суду у разі його задоволення було б примусова реалізація нерухомого майна. Вважають, що за відсутності накладеного арешту на майно, воно під час розгляду даної справи судом може бути відповідачем відчужене, що унеможливить виконання рішення суду.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій остання спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи ухвалу суду першої інстанції прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, у ухвалу суду першої інстанції без змін.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні представники сторін та відповідач.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТзОВ «Україна» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заходи забезпечення позову належним чином не обґрунтовані, а посилання на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки розмір заподіяної шкоди перевищує розмір заробітної плати відповідача, є лише припущенням, оскільки, з доданих до заяви матеріалів, не вбачається реальної загрози можливості утруднення чи неможливості виконання рішення в майбутньому.

Крім того, суд зазначив, що забезпечення позову шляхом застосування вище вказаних заходів є неспівмірним з ціною позову, так як з доданих матеріалів не можливо встановити вартість майна відповідача.

Колегія суддів погоджується з вказаними вище висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову заявник повинен викласти причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувати необхідність певного виду забезпечення позову.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Так, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ТОВ «Україна» зазначила, що ціна позову складає 659036,63 грн. Враховуючи, що заробітна плата у відповідача була незначна дивлячись на ціну позову, тому єдиним можливим способом виконання рішення суду у разі його задоволення було б примусова реалізація нерухомого майна. На підтвердження свої доводів позивач надав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_1 має у власності три земельні ділянки, один будинок та одну квартиру, але не вказуючи при цьому вартість цього майна.

Однак, на думку колегії суддів позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодного доказу, на підставі якого суд міг би пересвідчитись в наявності реальної загрози невиконання в подальшому можливого рішення суду.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки розмір заподіяної шкоди перевищує розмір заробітної плати відповідача, є лише припущенням.

Доводи апелянта про те, що належні відповідачу земельні ділянки можуть бути відчужені відповідачем, оскільки Президент підписав Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» №552-ІХ, який Верховна Рада ухвалила 31 березня 2020 року, в якому зазначено, що з 01 липня 2021 року право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення може бути відчужено, є необгрунтованими та передчасними. Крім того, квартира, кА належить відповідачу є постійним її місцем проживання.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на неправильному розумінні змісту норм закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» залишити без задоволення.

Ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 21 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 10 липня 2020 року.

Головуючий: _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ О.О. Панченко__________________ В.П. Пікуль