Провадження № 22-ц/802/113/20 Категорія: 16 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Данилюк В. А., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Лимаря Р. С.,

прокурора Романішиної Т. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави до Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_1 про скасування рішення, повернення земельної ділянки, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи тим, що Луцькою місцевою прокуратурою в ході вивчення наявності підстав застосування представницьких повноважень встановлено порушення законодавства у сфері регулювання земельних відносин при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 в межах с. Рованці Луцького району. Вказує, що рішенням Лищенської сільської ради від 23.11.2006 р. №6/04 "Про безоплатну передачу земельних ділянок громадянам у власність" громадянину ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських споруд земельну ділянку площею 0,12 га. В подальшому, на підставі даного рішення 19.12.2006 р. видано Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯД 274570 від 19.12.2006 р. (кадастровий номер :01:001:1749). Рішенням Шепельської сільської ради від 20.07.2009 р. №28/5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення і надання земельних ділянок у власність" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 загальною площею 2,0074 га, які знаходяться в селі Шепель Луцького району (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 1,7574 га). Передано у власність дану земельну ділянку. На підставі цього рішення 11.02.2010 р. видано Державний акт ЯИ 936666 (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1482)- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га. Крім того, рішенням Заборольської сільської ради від 25.03.2011 р. № 5/61 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 загальною площею 0,85 га (0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,6 га - для ведення особистого селянського господарства), які знаходяться в с. Забороль Заборольської сільської ради та передано їх у власність останнього. Право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :01:001:5360 зареєстроване 19.09.2011р., що підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07.09.2018 р. Окрім цього, рішенням Боратинської сільської ради від 29.12.2011р. № 10/5 затверджено проект землеустрою та в черговий раз безоплатно передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :04:001:7114, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності №10236805 від 30.06.2015 р. Таким чином, ОСОБА_1 безоплатно отримав чотири земельні ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішення Боратинської сільської ради від 29.12.2011р. №10/5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність», на підставі якого ОСОБА_1 отримав у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Рованці Луцького району Волинської області з кадастровим номером :04:001:7114, прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, у зв`язку із чим прокурор вважає, що воно підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а надана земельна ділянка - поверненню.

Отже, прокурор вказує, що в порушення вимог ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України ОСОБА_1 неодноразово скористався правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки і, як наслідок, незаконно одержав у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :04:001:7114, площею 0,1000 га, яка підлягає поверненню.

Оскільки даний спір зачіпає інтереси держави в особі територіальної громади, яка згідно з п. 3 ч.І ст. 131-1 Конституції України покладає на прокуратуру повноваження з представництва її інтересів у суді, змушений звертатися із даним позовом. Звернення прокурора до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання законності передачі у власність земельної ділянки із земель комунальної власності. Дотримання належного регулювання земельних правовідносин, раціонального використання землі шляхом їх вірного правового (в тому числі договірного) врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави і суспільства.

На підставі наведеного прокуратура просила поновити строк для звернення її з позовом до суду, визнати незаконним та скасувати рішення Боратинської сільської ради від 29.12.2011 р. №10/5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність», на підставі якого ОСОБА_1 отримав у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Рованці Луцького району Волинської області з кадастровим номером :04:001:7114; зобов`язати ОСОБА_1 повернути вказану земельну ділянку у власність територіальної громади Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, стягнути понесені витрати за сплату судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2019 року поновлено строк для звернення в суд з позовом першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави до Боратинської сільської ради, ОСОБА_1 про скасування рішення, повернення земельної ділянки. Визнано незаконним та скасовано рішення Боратинської сільської ради від 29.12.2011 №10/5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність», на підставі якого ОСОБА_1 отримав у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Рованці Луцького району Волинської області з кадастровим номером :04:001:7114. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:7114, площею 0,1000 га у власність територіальної громади Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Волинської області судовий збір в сумі 4802,50 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним, упередженим, необ`єктивним, таким, що порушує його права як власника земельної ділянки, ухваленим з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що прокурор у даному випадку не вправі був звертатися з позовом, оскільки в даному випадку інтереси держави не порушуються, так як спірна земельна ділянка не належить до земель державної власності, а сільська рада вправі як юридична особа сама захищати свої права у разі їх порушення. Вказує на пропуск позивачем строків позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу Луцька місцева прокуратура просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими.

Від Боратинської сільської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду справи належним чином, відповідно до норм п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора Луцької місцевої прокуратури, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок винесення 29.12.2011 Боратинською сільською радою рішення №10/5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 повторно безоплатно отримав у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у с. Рованці, Луцького району Волинської області з кадастровим номером :04:001:7114, а тому воно прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, у зв`язку із чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а надана земельна ділянка-поверненню.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Лищенської сільської ради від 23.11.2006 р. №6/04 "Про безоплатну передачу земельних ділянок громадянам у власність" громадянину ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд земельну ділянку площею 0,12 га. В подальшому, на підставі даного рішення 19.12.2006 р. він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯД 274570 від 19.12.2006 р. (кадастровий номер :01:001:1749).

Рішенням Шепельської сільської ради від 20.07.2009 №28/5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення і надання земельних ділянок у власність" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 загальною площею 2,0074 га, які знаходяться в селі Шепель Луцького району (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 1,7574 га). Передано у власність дану земельну ділянку. На підставі цього рішення 11.02.2010 р. видано Державний акт ЯИ 936666 (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1482- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га).

Рішенням Заборольської сільської ради від 25.03.2011 р. № 5/61 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 загальною площею 0,85 га (0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,6 га - для ведення особистого селянського господарства), які знаходяться в с. Забороль Заборольської сільської ради, та передано їх у власність відповідача. Право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :01:001:5360 зареєстроване 19.09.2011 р., що підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07.09.2018 р.

Рішенням Боратинської сільської ради від 29.12.2011 р. № 10/5 затверджено проект землеустрою та в черговий раз безоплатно передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1000 га в с.Рованці Луцького району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :04:001:7114, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності №10236805 від 30.06.2015р. Таким чином, ОСОБА_1 безоплатно отримав чотири земельні ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Луцькій місцевій прокуратурі про порушення вимог земельного законодавства під час надання земельної ділянки у власність стало відомо з матеріалів кримінального провадження №00000265 від 17.09.2018, внесеного за фактом заволодіння гр. ОСОБА_1 шляхом обману земельними ділянками на території Луцького району впродовж 2010-2015 років, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно дост. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

У мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року, справа N 1-1/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Верховний Суд у своїх правових висновках зазначає, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У позовній заяві з посиланням на законодавство прокурор виклав обґрунтування інтересів держави, зазначивши, що пред`являє цей позов в інтересах держави як позивач та звернувся із позовом у зв`язку з неналежним виконанням органом місцевого самоврядування, до сфери якого належать повноваження у сфері регулювання земельних відносин, своїх функцій, а також враховуючи, що сільською радою не було дотримано суспільний інтерес територіальної громади щодо забезпечення конституційної рівності громадян перед законом на отримання безкоштовно земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

Частиною 8 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

Статтею 4 даного Закону закріплено основні принципи місцевого самоврядування, серед яких, зокрема, поєднання місцевих і державних інтересів.

Таким чином інтереси держави у даному випадку збігаються з інтересами громади.

Допущені порушення вимог земельного законодавства внаслідок прийняття оспорюваного рішення та в подальшому повторна передача безкоштовно у власність земельної ділянки відповідачу завдає істотної шкоди інтересам держави.

Оскільки сільська рада протягом декількох років заходів щодо скасування та вчинення інших дій до припинення даного правопорушення не вживала, у своєму листі до прокуратури сільський голова вказав, що сільська рада з позовом до суду до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки не зверталась та звертатись не буде у зв"язку з відсутністю спеціалістів у галузі права та з відсутністю коштів у бюджеті для сплати судового збору, тому даний позов відповідає вимогам ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України.

Крім цього, орган місцевого самоврядування не має повноважень щодо скасування власного прийнятого ненормативного акта, а тому звернення до суду прокурора про визнання акта незаконним та його скасування через невідповідність Конституції та Законам України є способом захисту інтересів держави (територіальних громад), що передбачений законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності звернення прокурора в інтересах держави, зокрема Боратинської територіальної громади , з даним позовом не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами, сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Як встановлено ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами першою, другою статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Так, відповідно до пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Таким чином, передбачена статтями 116 та 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала безоплатно у власність земельну ділянку, не має правових підстав для отримання безоплатно у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оспорюване рішення Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 29.12.2011 р. № 10/5 про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки порушує вимоги земельного законодавства, зокрема, статті 116 ЗК України про те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян проводиться один раз по кожному виду використання, оскільки відповідач вже використав попередньо своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд, набувши у власність декілька земельних ділянок в інших населених пунктах.

Крім того, сільською радою не заперечується даний факт, на що вказується в долученому до матеріалів справи відзиві.

Судом також проаналізовано питання щодо застосування строку позовної давності до даних позовних вимог і суд дійшов правильного висновку, що оскільки і сільській раді, і прокуратурі стало відомо про порушення прав лише в 2018 році, то строк позовної давності не пропущений.

Статтею 152ЗК України передбачено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів.

Разом з тим, відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 29.12.2011 № 10/5 та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку площею 0.1000 га (кадастровий номер :04:001:7114) у власність даної сільської ради.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності №10236805 від 30.06.2015р., ОСОБА_1 на підставі рішення Боратинської сільської ради від 29.12.2011р. № 10/5 затверджено проект землеустрою та безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :04:001:7114 (а.с. 55-56).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи вищевикладене та те, що передача спірної земельної ділянки проведена всупереч законодавству, визнання незаконним оскаржуваного рішення сільської ради припиняє правомочності відповідача як власника землі та є підставою для повернення земельної ділянки у власність Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним у справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано задовольнив позов.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді