ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1377/19 Номер провадження 22-ц/814/1168/20Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:

заявник: представник ОСОБА_1 адвокат Волинська Вікторія Іванівна

заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області, ухвалене 06 лютого 2020 року

по справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 із вказаною заявою та просила встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , уродженки с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області, в неповнолітньому віці на території України станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області та постійно проживає на території України, однак не може отримати паспорт громадянина України.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили, встановлено факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13 листопада 1991 року.

У 2018 році ОСОБА_1 було подано пакет документів на оформлення громадянства України, однак у травні 2019 року Новосанжарським районним сектором було надано відповідь, в якій повідомляється про необхідність надання копії документів щодо проживання станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 в неповнолітньому віці разом з батьками (одним з них) або з іншим законним представником.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2020 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області в неповнолітньому віці на території України станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, його в апеляційному порядку оскаржило УДМС України в Полтавській області, просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили, встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області, дійсно проживала на території України станом на 13 листопада ІНФОРМАЦІЯ_4 і проживає по даний час (а.с. 12-15).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 23 жовтня 2000 року, вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилось 6 років (а.с. 11).

Свідок ОСОБА_3 , мати заявниці, в судовому засіданні показала, що дочка ОСОБА_1 народилась в с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області 28 ІНФОРМАЦІЯ_3 1985 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Свідок вказала, що вона виїжджала на заробітки до Російської Федерації, а її дочка постійно проживала з бабусею в с. Драбинівка. Вказала, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , якій виповнилось ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживала в с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області

Згідно копії виписки погосподарської книги Драбинівської сільської ради на 1991-1995 роки на житлове приміщення: АДРЕСА_1 , в період з 1991 по 1995 роки до списку членів господарства була внесена ОСОБА_1 онука голови сім`ї. (а.с. 51).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 для встановлення факту належності до громадянства України за п. п. 1, 2 ч. 1 ст. ст. 3, 8 Закону України «Про громадянство України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про доведеність заявником факту проживання ОСОБА_1 в неповнолітньому віці на території України станом на 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення достатності доказів того, що ОСОБА_1 в неповнолітньому віці станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала на території України.

Такі доводи є безпідставними, оскільки факт проживання ОСОБА_1 станом на 13 листопада 1991 року на території України встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2017 року набрало законної сили, тому встановлені цим рішенням факти, що стосуються ОСОБА_1 , не підлягають доказуванню.

Надана апелянтом оцінка обґрунтованості рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2017 року та постанови Апеляційного суду Полтавської області від 27 грудня 2017 року, є неспроможною, оскільки вказані судові рішення набрали законної сили та є обов`язковими до виконання. В межах даного апеляційного провадження не вирішується та не може вирішуватися питання про законність та обґрунтованість вищевказаних судових рішень.

Окрім цього, місцевим судом належним чином враховано нові докази, подані заявником в обґрунтування своїх вимог.

Незгода апелянта з оцінкою судом першої інстанції доказів, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому апелянтом не надано жодних доказів, які б могли свідчити про необґрунтованість вимог заявника та недостовірність наданих ним доказів.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль