Справа № 758/2638/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 червня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Добривечір А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 67 654,94 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні із 04.09.2018 року по 28.06.2019 року у сумі 80 845,20 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.12.2017 року наказом № 232 ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» позивачку прийнято на роботу з 06.12.2017 року на посаду бухгалтера з покладанням обов`язків головного бухгалтера. Зазначає, що 31.08.2018 року її звільнено із займаної посади за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України з 03.09.2018р. Згідно довідки № 808 від 23.11.2018р. виданої ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», ОСОБА_1 дійсно працювала на посаді головного бухгалтера та заробітна плата за грудень 2017 р. - вересень 2018 р. складала 84 630,43 грн., з яких сума до виплати складала 67 654,94 грн., при цьому заборгованість по заробітній платі складає 67 654,94 грн. З моменту фактичного звільнення до моменту подачі позовної заяви відповідачем не виконано свої зобов`язання по розрахунку з позивачем зі сплати заробітної плати з грудня 2017 року по вересень 2018 року. А відтак, позивач вважає, що з відповідача також підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.09.2018 року по 28.06.2019 року в розмірі 80 845,20 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 02.07.2019 р. (після усунення недоліків) з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

До початку судового позивачем подана заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Представник відповідача, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, заяв про відкладення не надходило, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що наказом ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 06.12.2017 р. № 232 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 06.12.2017 року на посаду головного бухгалтера з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Наказом ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 31.08.2018 р. №101/сс ОСОБА_1 , головного бухгалтера, звільнено за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України з 03.09.2018 року.

Як вбачається з довідки, виданої ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 23.11.2018 р. № 808, заробітна плата ОСОБА_1 з грудня 2017 року по вересень 2018 року включно склала 84 630,43 грн., заборгованість по заробітній платі становить 67 654,94 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з наданої позивачем довідки АБ «КБ «Приватбанк» від 16.06.2020 р. на її зарплату картку за період з 07.12.2017 р. по 15.06.2020 р. не було зарахувань від ДП ««Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів».

Відповідач на спростування доказів позивача не надав суду жодних доказів виплати позивачу заборгованості по заробітній платі після звільнення та про те, що вищевказана нарахована заборгованість по зарплаті на час розгляду справи відсутня.

Вимоги позивача про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком.

Отже, суд дійшов висновку, що з ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 67 654,94 грн., невиплачена позивачу при звільненні. А відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 11.11.19 р., непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені законом, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що в зв`язку з порушенням відповідачем строку розрахунку з позивачем останній має право на стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні.

Механізм здійснення такого роду розрахунку передбачено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100 зі змінами.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.09.2018 р. по 28.06.2019 р. у розмірі 80 845,20 грн.

Згідно довідки ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» № 808 від 23.11.2018 р., заробітна плата ОСОБА_1 в липні 2018 р. та в серпні 2018 р. становить у розмірі по 17 437,10 грн.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 69 748,80 грн., який розраховано судом за 176 робочих дні, а саме: за період з 04.09.2018 року по 26.02.2019 року включно, тобто з наступного дня після звільнення ОСОБА_1 по день подання позову (виходячи із позовних вимог), з урахуванням середньоденного заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці, що складає 396,30 (17 437,10 грн. заробітна плата за два місяці : 44 робочий день), - оскільки судом встановлено порушення відповідачем вимог статті 116 КЗпП України щодо виплати позивачу всіх належних йому сум при звільненні, що підтверджено довідкою про заборгованість від 23.11.2018 року, виданою відповідачем, відповідно до якої сума заборгованості становить 67 654,94 грн., що свідчить про порушення ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» вимог трудового законодавства стосовно позивача та про правомірність реалізації останнім свого права на вимогу виплати його середнього заробітку за весь час затримки такої виплати по час заявлених позовних вимог.

При цьому відповідачем не спростовано твердження позивача про невиплату йому заробітної плати при звільненні та не надано суду будь яких заперечень щодо розміру невиплачених сум та непогашеної заборгованості.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 67 654,94 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04.09.2018 р. по 28.06.2019 р. в розмірі 69 748,80 грн., а всього - 137 403,74 грн. (без врахування податків та обов`язкових платежів).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Усуваючи недоліки за ухвалою від 30.04.2019 р. позивачем сплачений судовий збір в розмірі 808,45 грн. (за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов про задоволення вимог позивача, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору.

Враховуючи, що від сплати судового збору в частині стягнення заробітної плати позивач був звільнений на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням суми задоволених позовних вимог, від якої загальна сума судового збору становить 1 374,04 грн., стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 565,59 грн. (1 374,04 - 808,45).

На підставі ст.ст.43, 55 Конституції України, ст.ст.47, 116, 117, 233 КЗпП України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (адреса місцезнаходження: 76495, Івано-Франківська обл., с. Микитинці, вул. Юності 2-В; код ЄДРПОУ -05513715) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в розмірі 67 654,94 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 04.09.2018 року по 26.02.2019 року у розмірі 69 748,80 грн., всього - 137 403,74 грн. (сто тридцять сім тисяч чотириста три грн. 74 коп.), без врахування податків та обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (адреса місцезнаходження: 76495, Івано-Франківська обл., с. Микитинці, вул. Юності 2-В; код ЄДРПОУ -05513715) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 808,45 грн. (вісімсот вісім грн. 45 коп.).

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (адреса місцезнаходження: 76495, Івано-Франківська обл., с. Микитинці, вул. Юності 2-В; код ЄДРПОУ -05513715) в дохід держави судовий збір в розмірі 565,59 грн. (п`ятсот шістдесят п`ять грн. 59 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. М. Ларіонова