Провадження №2-з/760/219/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Каліш С.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 18.06.2020 р. звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:

- в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати право власності за ОСОБА_1 на транспортний засіб - легковий автомобіль SKODA OCTAVIA, номер кузову НОМЕР_1 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , вартістю 160000 грн.;

- в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати право власності за ОСОБА_1 на транспортний засіб - легковий автомобіль HONDA JAZZ, номер кузову НОМЕР_3 , 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , вартістю 150000 грн.;

- визнати ідеальні частки подружжя у майні - транспортному засобі - автомобілі марки SKODA FABIA, номер кузову НОМЕР_5 . 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_6 , вартістю 120000,00 грн.;

- в порядку поділу майна подружжя припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 1/2 транспортного засобу - легковий автомобіль MERCEDES-BENZ А170, номер кузову НОМЕР_7 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_8 , вартістю 180000,00 грн. та визнати право власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_2 ;

- в порядку поділу майна подружжя припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 1/2 транспортного засобу - легковий автомобіль OPEL MERIVA, номер кузова НОМЕР_9 , 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_10 , вартістю 130000,00 грн. та визнати право власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_2 .

Одночасно з позовною заявою, позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону на відчуження транспортних засобів, зареєстрованих на ім`я ОСОБА_1 , а саме:

- легковий автомобіль MERCEDES-BENZ А170, номер кузову НОМЕР_7 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_8 ;

- легковий автомобіль OPEL MERIVA, номер кузова НОМЕР_9 , 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_10 ;

- легковий автомобіль SKODA FABIA, номер кузову НОМЕР_5 . 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_6 ;

- SKODA OCTAVIA, номер кузову НОМЕР_1 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 ;

- легковий автомобіль HONDA JAZZ, номер кузову НОМЕР_3 , 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 18.06.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Так, предметом спору по даній справі є поділ майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме транспортних засобів:

- легковий автомобіль MERCEDES-BENZ А170, номер кузову НОМЕР_7 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_8 ;

- легковий автомобіль OPEL MERIVA, номер кузова НОМЕР_9 , 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_10 ;

- легковий автомобіль SKODA FABIA, номер кузову НОМЕР_5 . 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_6 ;

- SKODA OCTAVIA, номер кузову НОМЕР_1 , 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 ;

- легковий автомобіль HONDA JAZZ, номер кузову НОМЕР_3 , 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , які, як вказує позивач були придбані під час шлюбу за спільні кошти подружжя, та право власності на які зареєстровано за позивачем, ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону на відчуження транспортних засобів, позивач вказує на те, що на даний момент відповідач намагається відчужити предмет спору, а саме усі зазначені вище автомобілі, в підтвердження чого надано роздруківку з інтернет-ресурсу щодо продажу автомобілів з посиланням на номер телефону відповідача. Також позивач зазначає, що під час шлюбу нею надавались відповідні доручення та заяви від її імені для продажу зазначених автомобілів, які в подальшому були нею анульовані.

А тому виникла необхідність вжити заходів забезпечення позову про поділ майна подружжя, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наміри відповідача вчиняти дії щодо продажу транспортних засобів, які є предметом позову у справі.

В заяві не наведено обґрунтування щодо потенційної реалізації спірного майна, або вчинення будь-яких підготовчих дій до реалізації цього майна, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Більш того, суд враховує ту обставину, що всі транспорті засоби, які є предметом спору, зареєстровані на праві власності за позивачем, тому належним чином необґрунтовано, яким чином у відповідача існує потенційна можливість відчужити вказані транспортні засоби без згоди на те позивача.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Дослідивши матеріали заяви, обставини, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-354, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.