Провадження № 2/760/2188/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

представника позивача- ОСОБА_1

відповідача- ОСОБА_2

представника відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить поділити спільно нажите в шлюбі майно шляхом визнання за ним права власності на 39/100 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70, 50 кв.м., житловою - 42, 70 кв.м., та право власності на автомобіль марки FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 , тип- загальний легковий хетчбек-В, 2011 року випуску, номер шасі / кузова /- НОМЕР_2 .

Визнати за відповідачкою 61/100 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70, 50 кв.м., житловою - 42, 70 кв.м.

Посилається в позові на те, що з 28 червня 1997 року перебуває в шлюбі з відповідачкою, справа про розірвання якого перебуває в провадженні суду.

За час перебування в шлюбі спільними зусиллями та за спільні кошти було придбано наступне майно, зареєстроване на відповідачку:

-квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 70, 50 кв.м., житловою - 42, 70 кв.м.;

-автомобіль марки FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 , тип- загальний легковий хетчбек-В, 2011 року випуску, номер шасі / кузова /- НОМЕР_2 .

Відповідно до висновків про вартість майна від 01 серпня 2019 року ринкова вартість автомобіля складає 80 000, 00 гр., а квартири - 680 000, 00 гр., тобто загальна вартість майна складає 760 000, 00 гр.

Враховуючи рівність часток подружжя у спільному сумісному майні, його частка в грошовому еквіваленті становить 380 000, 00 гр.

Оскільки в порядку розподілу майна просить визнати за ним право власності на автомобіль, так як користується ним, то його частка в квартирі в грошовому еквіваленті становить 300 000, 00 гр., а відповідачки- 480 000, 00 гр.

Виходячи з цього, просить визнати за ним право власності на 39/100 часток квартири, а за відповідачкою на 61/100.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували.

Представник відповідачки подала до суду відзив, в якому зазначає, що на момент укладення шлюбу з позивачем відповідачка була власником квартири у м. Скадовську Херсонської області, яка в 1998 році була продана.

Після цього вони домовились, що у подальшому в житлі, яке буде купуватися, вона буде мати частку не меншу, ніж дві кімнати. Домовленість була усною та не була оформлена письмово. Тому вважає, що в квартирі, яка є предметом спору, їй належить дві кімнати.

Крім того, в спірній квартирі відповідачка проживає здітьми.

Син є повнолітнім, навчається в іншому місті, однак коли повертається, проживає з ними, через що її частка при поділі квартири повинна бути збільшена.

Більше того, спірний автомобіль позивач забрав, утримує невідомо де та в якому стані, через що вона не має змоги користуватися ним.

Близько двох років позивач не проживає в спірній квартирі, про матеріальне забезпечення сім`ї не дбає, комунальні послуги не сплачує.

Крім того, 11 серпня 2019 року позивач навмисно знищив та пошкодив одяг, взуття та інші речі відповідачки та дітей, тобто спільне майно, через що вона вимушена була купувати майже весь новий одяг та взуття собі та дітям.

Вважає, що в такому випадку необхідно відступити від засад рівності часток подружжя на користь відповідачки.

19 грудня 2019 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що підстави для відступу від засад рівності часток, визначені законом, відсутні.

Заслухавши пояснення відповідачки, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 цього кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Тобто, при застосуванні даної норми закону та визнанні права спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 червня 1997 року.

На даний час у провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу сторін.

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перебування в шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70, 50 кв.м., житловою - 42, 70 кв.м. та автомобіль марки FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 , тип- загальний легковий хетчбек-В, 2011 року випуску, номер шасі / кузова /- НОМЕР_2 .

/ а.с. 6 - 12; 19; 25 - 26 /

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За правилами ч.1 ст.68 кодексу розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 173787072 від 15 липня 2019 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу № 2322 від 21 грудня 2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль марки FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 , тип- загальний легковий хетчбек-В, 2011 року випуску, номер шасі / кузова /- НОМЕР_2 , також зареєстрований за відповідачкою.

/а.с. 11; 12-13/

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу в порядку ст.ст. 60, 69 СК України, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Таким чином, спірний автомобіль та квартира, придбані сторонами в шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, як подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Позивач, звертаючись до суду, просить визнати за ним право власності на автомобіль, та, з урахуванням його вартості, на 39/100 частин квартири.

Відповідач проти такого розподілу спільного майна заперечувала.

Виходячи з цього, з урахуванням рівності часток сторін у праві власності на придбане в шлюбі майно, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та визнання за сторонами права власності на вказане майно в рівних частках, а саме по Ѕ частині.

Суд не приймає до уваги твердження відповідачки в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, при зверненні до суду з позовом на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Частинами 5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачка у судовому засіданні зазначила, що належна їй до шлюбу квартира була продана в 1998 році, тобто 22 роки тому.

В подальшому сім`я неодноразово продавала та купувала нове житло.

З урахуванням цього суд вважає, що підстави для висновку, що вартість проданої 22 роки тому належної відповідачці квартири впливає на розмір часток сторін у праві спільної сумісної власності при його розподілі відсутні.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.70 СК україни при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За загальним правилом, визначеним ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, закон презюмує рівність таких часток.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 27 грудня 2019 року справі № 297/2837/17 / провадження № 61-7846св19/ ) проживання дітей з позивачем само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя.

В свою чергу, наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна, відповідачкою не доведено.

За таких обставин суд приходить до висновку про визнання за сторонами права власності в порядку розподілу майна подружжя на Ѕ частину спільного нажитого майна - квартири та автомобіля.

Керуючись ст. ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Поділити майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на:

- Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70, 50 кв.м., житловою - 42, 70 кв.м.;

- Ѕ частину транспортного засобу - автомобіля марки FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 , тип- загальний легковий хетчбек-В, 2011 року випуску, номер шасі / кузова /- НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

- Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70, 50 кв.м., житловою - 42, 70 кв.м.;

- Ѕ частину транспортного засобу - автомобіля марки FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 , тип- загальний легковий хетчбек-В, 2011 року випуску, номер шасі / кузова /- НОМЕР_2 .

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивни частини судвого рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 липня 2020 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва