Справа №731/60/20
Провадження № 2/731/47/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Зацепіна В.С. ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 08 грудня 2019 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки Audi А-6, днз НОМЕР_1 , поблизу будинку №37 по вулиці Незалежності в селі Гнідинці Варвинського району Чернігівської області, здійснив наїзд на припарковані транспортні засоби Subaru Forester, днз НОМЕР_2 , та Citroen С-4, днз НОМЕР_3 , що належать йому на праві власності. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Вартість відновлювальних робіт автомобіля Subaru Forester становить 107 088,09 грн, автомобіля Citroen С-4 - 96 723,63 грн. Постановою суду ОСОБА_4 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СТ «Гарантія» із заявою про страховий випадок та отримав 110 000,00 грн страхової виплати, чим частково відшкодовано йому витрати, які пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортних засобів з урахуванням зносу та в межах ліміту виплати. Проте вартість відновлювальних робіт його автомобілів є більшою від виплаченої страхової виплати та від вартості прямих збитків, оскільки визначається без урахування зносу, адже для заміни пошкоджених деталей використовуються нові. Зважаючи на те, що його право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором страхування, він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права вимоги.

На підставі ст. ст. 509, 511, 636, 999, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути невідшкодовану йому ПрАТ «СТ «Гарантія» частину збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 93 811,72 грн, з відповідача як винуватця ДТП та покласти на того судові витрати.

Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 17 березня 2020 року.

06 березня 2020 року надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с. 51-55), а 12 березня 2020 року - пояснення третьої особи щодо позову (а.с. 87-89).

17 березня 2020 року судове засідання відкладено за клопотанням позивача у зв`язку з наданням йому строку для подання відповіді на відзив.

31 березня 2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача (а.с. 107-111).

Ухвалою суду від 26 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23 червня 2020 року.

Ухвалою від 15 червня 2020 року постановлено проводити судове засідання в режимі відеоконференції з представником відповідача ОСОБА_3 поза межами приміщення суду за допомогою його власних технічних засобів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково вказав, що на даний час фактичний ремонт транспортних засобів був здійснений, а фактична вартість становить більше 200 000 грн.

Представник позивача адвокат Зацепін В.С. пояснив, що страхового відшкодування, яке виплатило страхове товариство, недостатньо для повного покриття завданої позивачеві шкоди, а тому ОСОБА_4 , залишаючись зобов`язаним за деліктним зобов`язанням, повинен відшкодувати ОСОБА_1 решту суми, необхідної для здійснення відновлювального ремонту автомобілів.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, забезпечивши участь у засіданні свого представника.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні визнав позов частково, просив стягнути зі ОСОБА_4 на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 3 811,72 грн, а в іншій частині позовних вимог відмовити. Пояснив, що матеріальний збиток, завданий ДТП, становить 158 210,97 грн., ліміт страхового відшкодування по даному страховому випадку - 100 000,00 грн, загальний розмір страхового відшкодування згідно зі страховими актами від 22 січня 2020 року - 200 000,00 грн, а тому страхова компанія повинна була виплатити позивачеві страхове відшкодування саме у сумі 200 000,00 грн. З його довірителя ж підлягає стягненню решта фактичних збитків у сумі 3 811,72 грн.

Третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія», свого представника у судове засідання не направила, надіслали пояснення щодо позову та заяву про розгляд справи без їх участі. У поясненнях зазначено, що позовна вимога ОСОБА_1 не відповідає матеріалам страхового випадку, оскільки відповідно до звітів про оцінку транспортних засобів позивача матеріальний збиток двох пошкоджених автомобілів позивача складає 96 723,63 грн та 61 487,34 грн відповідно. Оцінка проведена згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду Держмайна України від 24 липня 2009 року. Товариство узгодило з ОСОБА_1 розмір страхової виплати та виплатило йому 110 000,00 грн страхового відшкодування з домовленістю, що після цього потерпілий не матиме до них ніяких претензій. Оскільки страхове товариство виконало свої договірні зобов`язання, то решта заборгованості підлягає відшкодуванню відповідачем.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а також матеріали справи №731/560/19 про адміністративне правопорушення, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 грудня 2019 року, о 20 год. 30 хв. в с. Гнідинці Варвинського району Чернігівської області, на вул. Незалежності, поблизу будинку №37, відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки Audi А6, днз НОМЕР_4 , виїхав на праве по ходу руху узбіччя та здійснив наїзд на автомобілі марки Subaru Forester, днз НОМЕР_2 , та Citroen, днз НОМЕР_3 , які належать позивачеві ОСОБА_1

Постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року ОСОБА_4 визнано за даним фактом винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів), та накладено адміністративне стягнення (а.с. 50, справа №731/560/19).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Гарантія». Відповідно до належного відповідачеві поліса №АО / 4420291 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв з 16 листопада 2019 року до 15 лютого 2020 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 130 000,00 грн, розмір франшизи - 2 000,00 грн (а.с. 17, справа №731/560/19).

Страхові поліси позивача ОСОБА_1 , який також застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «Гарантія», не беруться до уваги при визначенні страхової суми, яку необхідно сплатити за наслідками ДТП, що сталася з вини відповідача. За таких обставин посилання ОСОБА_4 на поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності потерпілого ОСОБА_1 щодо його забезпечених транспортних засобів Subaru Forester та Citroen, у яких страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, на кожного потерпілого визначена у розмірі 100 000,00 грн, а загальна сума страхового відшкодування за завдану ОСОБА_4 шкоду становить 200 000,00 грн, є помилковим.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

Розмір страхового відшкодування повинен бути визначений звітом про оцінку майна, який повинен відповідати відповідним положенням законодавства.

У матеріалах справи містяться звіти про оцінку №3933 та №3934 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 27 грудня 2019 року, виконані оцінювачем ОСОБА_5 , який зареєстрований у Державному реєстрі оцінювачів за напрямом 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів» та має свідоцтво суб`єкта оціночної діяльності (а.с. 13-16, 21-24).

Відповідно до звіту №3933 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Subaru Forester, днз НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнта зносу складає 107 088,09 грн, а з урахуванням такого коефіцієнта, враховуючи 2010 рік випуску КТЗ, - 61 487,34 грн. При цьому у висновку звіту експерт зазначив, що матеріальний збиток складає саме 61 487,34 грн, товарної вартості КТЗ не втратив (а.с. 13-16).

Відповідно до звіту №3934, враховуючи те, що автомобіль 2014 року випуску та строк його експлуатації не перевищує 7 років, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Citroen С-4, днз НОМЕР_3 , як без урахування коефіцієнта зносу, так і з урахуванням такого коефіцієнта (оскільки коефіцієнт зносу дорівнює нулю), складає 96 723,63 грн, товарної вартості КТЗ не втратив (а.с. 21-24).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є відшкодування шкоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Аналізуючи позицію сторони відповідача, в частині наявності двох страхових випадків та обов`язку страховика виплатити відшкодування по кожному з них, суд доходить висновку про хибність такої позиції, заважаючи на те, що страховий випадок стався внаслідок однієї ДТП, і обидва пошкоджених автомобіля знаходяться у власності одного потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22, 28-29, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП. Для отримання страхового відшкодування потерпілий подає страховику заяву про страхове відшкодування. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 29 Закону №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовують витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 12 Закону №1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Отже, страхове відшкодування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 , яке страхове товариство могло виплатити потерпілому, обмежується сумою 128 000,00 грн (130 000,00 - 2 000,00).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту автомобілів позивача після ДТП та вартості такого ремонту.

Водночас, зважаючи на те, що обчислення матеріального збитку у звітах, доданих до позовної заяви, проведено оцінювачем, який зареєстрований у Державному реєстрі оцінювачів, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, суд дійшов висновку про те, що вказані звіти є належними доказами, які підтверджують суму реальних збитків, завданих позивачеві внаслідок пошкодження його автомобілів внаслідок ДТП.

Суд також враховує, що вказані звіти оцінювача не оспорюються сторонами, натомість сторони посилаються на визначені звітами суми у своїх заявах по суті справи.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «По судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року та ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі наведеного, суд враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у цивільних справах №489/1356/16-ц від 17 жовтня 2019 року, №753/4696/16-ц від 30 жовтня 2019 року, №761/41395/16-ц від 25 листопада 2019 року, №227/2996/16-ц від 11 грудня 2019 року.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у цивільній справі №227/2996/16-ц від 11 грудня 2019 року, системний аналіз ст. 1194 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV дає підстави вважати, що страхових відповідальної особи, яка винна в ДТП, здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством, а різницю між реальними збитками (втрати, яких зазнала, або витрати на відновлення, яке зробила або мусить зробити потерпіла особа) і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відмова у стягненні шкоди до моменту проведення ремонтних робіт автомобіля та доведеності їх оплати не ґрунтується на законі (правовий висновок Верховного Суду №753/4696/16-ц від 30 жовтня 2019 року).

З винуватця ДТП стягується шкода без врахування зносу деталей автомобіля (правовий висновок Верховного Суду №761/41395/16-ц від 25 листопада 2019 року).

За таких обставин реальний матеріальний збиток, завданий позивачу ОСОБА_1 , становить 203 811 грн 72 коп. (107 088,09 + 96 723,63).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року №755/18006/15-ц, який застосовано також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року №760/15471/15-ц, постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року №641/5883/16-ц та від 11 лютого 2020 року №489/2170/17, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою відшкодування.

Отже, відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, завдану позивачеві внаслідок пошкодження транспортних засобів, обмежується різницею між фактичним розміром шкоди (реальними збитками) і сумою відшкодування, яку страховик міг відшкодувати позивачеві згідно з умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, та становить 75 811 гривень 72 копійки (203 811,72 - 128 000,00).

При цьому, суд не вбачає підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди на підставі ч.4 ст. 1193 ЦК України, адже відповідач є повнолітньою працездатною особою, яка має постійне місце роботи та задовільний стан здоров`я.

В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 938,12 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (80,81%), а на позивача - пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Проте оскільки відповідач відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (а.с. 44, справа №731/560/19), то на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог компенсуються за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» (, юридична адреса: 01601, м. Київ, Печерський район, Печерський узвіз, 3), про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_6 , матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 грудня 2019 року, в сумі 75 811 (сімдесят п`ять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 72 копійки.

Судові витрати позивача ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_6 , у сумі 758 (сімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 копійок сплаченого ним судового збору компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко