Справа № 569/4176/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.,

секретаря судового засідання Михайленко О.С.

за участі позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що протягом останніх років стосунки з відповідачем розладналися. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони разом не проживають , сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення між сторонами не можливе.

04.05.2020 року, до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки, у розмірі по 2500 грн., щомісячно. Також позивач за зустрічним позовом просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дочки разом з матір`ю.

Ухвалою суду від 26.03.2020 року було прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Ухвалою суду від 01.06.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 за первинним позовом підтримав власні позовні вимоги та просив позов задовольнити, шлюб з відповідачем розірвати.

ОСОБА_1 не заперечив проти задоволення вимог за зустрічним позовом, зокрема проти заявленого до стягнення розміру аліментів та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , вимоги про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини підтримала. Проти задоволення первісного позову та розірвання шлюбу не заперечила.

Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого 19.01.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрували шлюб 19.01.2007року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові ОСОБА_4 , дружині ОСОБА_4 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 01.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 1779 грн., з 1 липня 1859 грн., з 1 грудня 1921грн.

Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 2218 грн., з 1 липня 2318 грн., з 1 грудня 2395 грн.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 заявила вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на її користь, на утримання дитини аліментів в розмірі по 2500 грн., щомісячно.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

А тому з врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, визнання позову відповідачем за зустрічним позовом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі по 2500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення дитини належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення зустрічного позову, тобто з 04.05.2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки спору відносно місця проживання дитини на даний час не має,тому суд вважає за можливе задовільнити позовну вимогу ОСОБА_2 за зустрічним позовом та залишити проживати дитину разом із матір`ю.

Оскільки, позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 підлягають стягненню, судові витрати по справі у розмірі 840,80 грн., за вимогою про розірвання шлюбу .

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.01.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №30 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 22.06.2020 р.

Суддя І.О.Гордійчук