Єдиний унікальний номер 235/4044/19
Номер провадження 22-ц/804/1200/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Азевича В.Б., Мірути О.А.

за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року у цивільній справі № 235/4044/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про зняття арешту з кватири (суддя першої інстанції ОСОБА_3 ), -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про зняття арешту з кватири.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійськ Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області.

27 листопада 1995 року між нею та ОСОБА_5 був укладений шлюб, після укладання шлюбу позивач отримала прізвище ОСОБА_6 .

Після смерті матері відкрилася спадщина. До складу спадщини входить право власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем першої черги також являється її рідний батько - ОСОБА_2 .

Після смерті матері вона звернулась до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатової І.О. з заявою про прийняття спадщини відносно себе. Спадщина була відкрита, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . позивачці було відмовлено, при цьому повідомлено, що за наявності накладеного арешту на вказану квартиру неможливо вчинити нотаріальні дії.

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 16131670 від 28.03.2019 року в розділі відомості з єдиного реєстру заборон відсудження об`єктів нерухомого майна вказано наступне: накладено арешт майна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2007 року про накладення арешту на квартиру по цивільній справі № 2-3288/07 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції АА № 373131 від 28.11.2007 року.

04.04.2019 позивач звернулась до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. На її запит Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомив, що станом на 12.04.2019 року, згідно перевірки журналів вхідної кореспонденції та перевірки інформації в Автоматизованій системі виконавчих проваджень виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_4 на виконання не надходило.

У спецрозділі Автоматизованої системи виконавчого провадження містяться відомості щодо відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_2 : виконавчий лист № 2-4570 від 22.12.2009 року, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 суми боргу у розмірі 23350,00 грн.

З боржника було стягнуто суму боргу з УПФУ м. Красноармійськ. Залишок заборгованості на користь стягувача ОСОБА_7 становить 2910,68 грн. Сума нестягнутого виконавчого збору становить 2101,50 грн. Таким чином, заборгованість по ВП 16669937 становить 5012,18 грн. 01.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 15 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (за старою редакцією);

судовий наказ № 9/58 від 02.06.2008 року, виданий Господарським судом Донецької області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ЗАТ «Продовольча спілка» суми боргу у розмірі 2612,90 грн.

25.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ч. 1ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (за старою редакцією);

виконавчий лист № 2-3288 від 18.12.2007 року, виданий Красноармійським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу розмірі 28879,85 грн.

09.12.2009 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.

18.12.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (за старою редакцією).

Надати більш детальну інформацію, щодо вищевказаних виконавчих проваджень не уявляється можливим, у зв`язку з тим, що згідно з 4.11 п. 2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавиця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Згідно перевірки журналів вхідної кореспонденції та автоматизованій системі виконавчих проваджень, інших виконавчих документів відносно ОСОБА_2 на виконання не надходило.

04.04.2019 року позивач подала до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області заяву щодо видачі ухвали, але отримала відповідь, що видати ухвалу суду від 20.11.2007 року про накладення арешту на квартиру по цивільній справі № 2-3288/07 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не представляється можливим, оскільки дана справа утилізована, у зв`язку із закінченням строку зберігання і дана ухвала суду не зберіглася.

За викладених обставин позивач змушена звернутися до суду захисту свого права власності в порядку спадкування та отримати свідоцтво про право власності на спадщину, оскільки іншого способу захисту свого права власності не існує. Наявність відомостей про накладення арешту на квартиру позбавляє позивача реалізувати своє право власності та втримати правовстановлюючий документ на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме користуватися та розпоряджатися.

ЇЇ померла мати не мала боргів ні перед юридичними, ні перед фізичними особами, а тому накладення арешту на її 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також на 1/3 частину квартири, що належить їй на праві приватної власності є неправомірним. Покровським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Донецькій області помилково накладено арешт на цілу частину квартири, а не на 1/3 частину, що належить відповідачу.

ОСОБА_1 просила суд першої інстанції зняти арешт з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду від 20.11.2007 року по справі 2-3288/2007; зняти арешт з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, АА № 373131 від 28.11.2007 року Відділу Державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про зняття арешту з кватири відмовлено.

Із вказаним заочним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального законодавства України.

ОСОБА_1 просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року по справі № 235/4044/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу та третім особам по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 12 березня 2020 року.

Копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані а.с. 85,86,87), копія апеляційної скарги позивача відповідачем та третьою особою по справі отримана (а.с. 85,86). Відзив на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 березня 2020 року апеляційну скаргу було призначено до розгляду.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 08.07.2020 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 167).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 08.07.2020 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 166).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 08.07.2020 року представник третьої особи - Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 165).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 08.07.2020 року представник третьої особи - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 168).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Молчанову Н.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 29 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № 8060 від 19 січня 2001 року, виданого Державним комунальним підприємством «Управління міського господарства» згідно з розпорядженням від 19 січня 2001 року № 1060, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 54,1 кв.м, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Вказана квартира зареєстрована в БТІ, записана у реєстрову книгу за № 7, реєстр 31, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_4 .

Сторони є спадкоємцями першої черги спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4 .

Згідно відповіді Покровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12.04.2019 № 14.18/12490 на запит адвоката Молчанової Н.В. станом на 12.04.2019р. згідно перевірки журналів вхідної кореспонденції та інформації в Автоматизованій системі виконавчих проваджень виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_4 на виконання не надходило.

У спецпідрозділі Автоматизованої системи виконавчого провадження містяться відомості щодо відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_2 :

1) виконавчий лист № 2-4570 від 22.12.2009, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 суми боргу у розмірі 23 350 грн. З боржника було стягнуто суму боргу з УПФУ м. Красноармійськ, залишок заборгованості на користь стягувача ОСОБА_7 становить 2910,68 грн, сума судового збору становить 5012,18 грн. 01.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.15 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в старій редакції;

2) судовий наказ № 9/58 від 02.06.2008р., виданий Господарським судом Донецької області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ЗАТ «Продовольча спілка» суми боргу у розмірі 2612,90 грн. 25.06.2011р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» в старій редакції;

3) виконавчий лист № 2-3288 від 18.12.2007р., виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу в розмірі 28 879,85 грн. 09.12.2009р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 18.12.2013р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в старій редакції.

Надати більш детальну інформацію щодо вищевказаних виконавчих проваджень не уявляється можливим у зв`язку з тим, що згідно ч.11 п.2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких ставить один рік.

Згідно перевірки журналів вхідної кореспонденції та Автоматизованій системі виконавчих проваджень інших виконавчих документів відносно ОСОБА_2 на виконання не надходило.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2007 року, яке набрало законної сили 29 грудня 2007 року, ухваленому у справі № 2-3288/2007 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з ОСОБА_2 стягнуто на корить ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції заборгованість по кредитному договору 28 564,21 грн., державне мито в сумі 285,64 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн.

Згідно відповіді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області № 5/9839 від 10.04.2019р. цивільна справа № 2-3288/07 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором утилізована у зв`язку із закінченням строку зберігання, ухвала про накладення арешту на квартиру не зберіглась, у зв`язку з чим видати її копію не є можливим.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 28.03.2019р. за № 161311670, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містять обтяження на кватиру АДРЕСА_3 , зареєстровані: 30.11.2007р. за № 6139295 приватним нотаріусом Богатовою І.О. на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду від 20 листопада 2007 року; 05.12.2007 р. за № 6167333 Першою покровською державною нотаріальною контрою на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції про арешт майна божника та заборони на його відчуження АА № 37311 від 28.11.2007р.

Згідно п.7 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII (далі Закон № 1404) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з другою частиною вказаної вище статті, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або по опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Як вбачається із частини 4 статті 59 Закону № 1404, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) божника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на божника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна божника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно божника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2007 року про накладення арешту на квартиру по цивільній справі № 2-3288/07 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, щоб її оскаржити, неможливо отримати, оскільки матеріали справи знищені, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції вірно вказав, що ухвала про арешт квартири не була оскаржена її співвласниками або іншими особами, інтересів яких вона стосується, набрала законної сили і була виконана державним виконавцем відділу ДВС.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та її батько відповідач ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою; відповідач по справі ОСОБА_2 не був позбавлений можливості оскаржити ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2007 року про накладення арешту на квартиру, однак він цього не зробив.

Відповідно до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на статтю 50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, є безпідставним, оскільки як вбачається із матеріалів справи, по виконавчому листу № 2-3288 від 18.12.2007р., виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу в розмірі 28 879,85 грн., 09.12.2009р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 18.12.2013р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження).

Пунктом 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, в даному випадку виконавчий документ був направлений за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться до переоцінки вказаних висновків.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 09 липня 2020 року

Суддя: