Єдиний унікальний номер №440/1147/19
Провадження № 2/943/538/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м.Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Волошин Х.С.

без участі сторін

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Буську без фіксування технічним засобом «Камертон» клопотання представника відповідача адвоката Гобечія І.Т. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину,

встановив:

У провадженні Буського районного суду Львівської області знаходиться справа № 440/1147/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

Від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі з тих підстав, що відповідач згідно оспорюваного договору діє, як суб`єкт господарювання, що створений та здійснює свою діяльність за законодавством Республіки Польща, його місцезнаходження зареєстроване в Республіці Польща, тобто він є іноземним суб`єктом господарювання, що не має в Україні філій, представництв, майна чи рахунків, а отже дана справа не підлягає вирішенню в цивільних судах України, а є підсудною та підлягає розгляду в суді на території місцезнаходження відповідача. Заяву просить розглядати за його відсутності та відсутності відповідача.

Представники позивача заперечили щодо закриття провадження у справі, оскільки вважає, що даний спір підлягає розгляду Буським районним судом Львівської області в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши подану заяву представника відповідача, заслухавши заперечення представників позивача, оглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним договору оренди автомобіля від 06.08.2018 р. та похідна вимога про стягнення коштів, що не має самостійного обгрунтування.

З договору вбачається, що його сторонами є ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ).

Відповідно до витягу з Центрального обліку та інформації про господарську діяльність, переклад якого нотаріально посвідчений, фірмою підприємця ОСОБА_4 є ОСОБА_3 за адресами підприємництва: АДРЕСА_1 (основна); АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 (додаткова). Діяльність StarLabs Electronics Vahe ОСОБА_5 не припинена, що підтверджується прочерками у графах «Дата припинення виконання індивідуальної діяльності», «Дата видалення запису з реєстру» вказаного Витягу.

Таким чином, відповідачем у даній справі є іноземний суб`єкт господарювання, нерезидент України, резидент Республіки Польща.

Вирішуючи питання про підсудність цивільних справ з іноземним елементом, судам слід враховувати не тільки норми внутрішньодержавного права, але й колізійні норми, які містяться в конвенціях і двосторонніх договорах України та інших держав про правову допомогу.

Відповідно до статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (частина друга статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»).

За змістом частини другої статті 3 ЦПК правила про підсудність, передбачені в міжнародних договорах, мають пріоритет перед нормами внутрішнього права. Відповідний правовий висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 640/5522/187 від 27.12.2018 р.

Відтак, розглядаючи справи за участю іноземного елемента, судам слід з`ясовувати наявність чинного між державами договору та за його наявності - порядку регулювання спірних правовідносин, що виникли.

Постановою Верховної Ради України № 3941-ХІІ від 04.02.1994 року ратифіковано двосторонній Міжнародний договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, укладений 24.05.1993 р. між Україною та Республікою Польща (далі Міжнародний договір), положення якого є частиною національного законодавства та мають пріоритетне значення в силу приписів ст. 9 Конституції України ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно з ч. 4 ст. 1 вказаного Міжнародного договору положення цього Договору щодо громадян Договірних Сторін поширюються також на юридичних осіб, які утворені відповідно до законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої вони знаходяться.

Пунктом 1 статті 33 Міжнародного договору визначено, що зобов`язання, що виникають з договірних відносин, визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої була укладена угода, хіба що учасники договірних відносин підпорядкують ці відносини вибраному ними законодавству.

Відповідно до п. 2 ст. 33 Міжнародного договору у справах, зазначених в пункті 1, компетентним є суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу відповідач. Компетентним є також суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу позивач, якщо на цій території знаходиться предмет спору або майно відповідача.

Таким чином, правила про підсудність врегульовані пунктом 2 статті 33 Міжнародного договору, тоді як пункт 1 стосується визначення законодавства, яке підлягає застосуванню.

Отже, враховуючи, що юридична адреса відповідача знаходиться в Республіці Польща, то для визначення підсудності даної справи слід встановити чи на території України перебуває предмет спору або майно відповідача.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору оренди автомобіля, тобто немайнова вимога, що не має фізичного виразу і не може «знаходитися» на території України.

З заяви про закриття провадження у справі, поданої стороною відповідача, судом встановлено, що ОСОБА_3 не має в Україні майна чи рахунків, а також філій та представництв. Цей факт не спростовано позивачем належними та допустимими доказами.

При цьому суд враховує те, що автомобіль, що є предметом договору оренди від 06.08.2018 р., не є предметом спору у даній справі, адже позовні вимоги стосуються договору (його дійсності), а не транспортного засобу (наприклад, витребування такого).

Водночас з довіреності та протоколу видачі автомобіля від 18.04.2018 р., переклади яких нотаріально посвідчені, судом встановлено, що автомобіль SEAT ATECA, номер кузова НОМЕР_1 перебуває у власності Volkswagen Leasing GmbH Sp. z o.o., а ОСОБА_3 є його користувачем на умовах лізингу.

Відтак, ні предмет спору, ні майно відповідача, що є іноземним суб`єктом господарювання, не знаходяться на території України, що в свою чергу виключає можливість розгляду даної справи судами України в силу приписів п. 2 ст. 33 Міжнародного договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, укладеного між Україною та Республікою Польща, що мають пріоритетне значення.

Суд приходить до висновку, що дана справа підсудна та підлягає розгляду в суді на території місцезнаходження (юридичної адреси) відповідача, а саме в загальному суді Республіки Польща за місцезнаходженням ОСОБА_3 .

Така ж правова позиція за аналогічних обставин справи викладена у постанові Вищого господарського суд України у від 28.11.2017 р. по справі № 910/10109/16 за позовом про визнання недійсними договорів, укладених між українським та польським суб`єктами господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу про закриття провадження у справі (п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити, оскільки справа не підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 200, 247, 255, 260, 261 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

закрити провадження у справі № 440/1147/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в загальному суді Республіки Польща за місцезнаходженням ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Буський районний суд Львівської області.

Повна ухвала складена 25.06.2020 року.

Суддя Шендрікова Г. О.