Справа № 310/4403/20
2-н/310/454/20
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Морока С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заробітної плати за зроблену роботу,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заробітної плати, невиплаченої за зроблену роботу. В обґрунтування заяви вказує, що ним було надано послуги з діагностики та ремонту техніки, за які ОСОБА_2 йому не заплатив.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

В порушення вказаних вимог, заявником не зазначено повне найменування боржника, його адресу, реєстраційний номер облікової картки платника податків; не зазначеного та не жодного доказу, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ч.1 ст.2 1 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У постанові від 08.05.2018 року по справі №127/21595/16-ц Верховний Суд вказав, що Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Таким чином, між стягувачем та боржником склались не трудові відносини, а цивільно-правові.

Таким чином, заявлена ОСОБА_1 вимога не стосується стягнення заробітної плати.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, у видачі такого наказу на підставі ст. 165 ЦПК України слід відмовити.

Водночас, заявнику необхідно роз`яснити, що згідно ч.2 ст.161 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з вказаних підстав унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 353 ЦПК України, суддя

У х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заробітної плати за зроблену роботу.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду С.М. Морока