ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року

м.Суми

Справа №586/1192/18

Номер провадження 22-ц/816/1404/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Середино Будського районного суду Сумської області від 23 квітня 2020 рроку, в складі судді Темірова Ч.М., ухваленого у м.Середина-Буда, повний текст якого складений 23 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 09 червня 2010 року між ним та відповідачкою був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. Оскільки позичальниця приєдналася до запропонованих банком умов використання кредитних коштів, тому при зміні розміру кредитного ліміту та нарахуванні процентів за користування кредитними коштами банк керувався Умовами та правилами надання банківських послуг. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконала, тому станом на 31 липня 2018 року утворився борг на загальну суму 111403,83 грн, з яких 2096,72 грн тіло кредиту; 109307,11 грн проценти за користування кредитом в період з 09.06.2010 року по 30.05.2018 року, який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Середино Будського районного суду Сумської області від 23 квітня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2010 року у сумі 2096,72 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у сумі 33,12 грн.

Вказане рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

При цьому, заявник апеляційної скарги звернув увагу на ту обставину, що сторони узгодили розмір відсоткової ставки у Довідці про умови кредитування, яка була підписана позичальником. До того ж, позивач зазначив про те, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальниця була повідомлена про зміну відсоткової ставки по кредиту, прийняла нові тарифи та погодилась з їх зміною. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення відсотків по кредиту, оскільки кредитний договір за своєю правовою природою є оплатним, тобто за користування кредитними коштами передбачено сплату процентів.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 2096,72 грн не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Від відповідачки в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2010 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 11).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомилася та згодна з їх умовами. Умови та Правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті Приватбанку: ІНФОРМАЦІЯ_1 .privatbank.ua (а.с. 11).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником, базова відсоткова ставка по кредитному ліміту становить 2,5 % в місяць, щомісячні платежі умовами кредитування передбачені у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, зі строком внесення до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 12).

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 за умовами кредитного договору отримала картки за № НОМЕР_1 , за № НОМЕР_2 , за № НОМЕР_3 та за № НОМЕР_4 , зі строком дії останньої перевипущеної картки до 30 квітня 2017 року (а.с. 64).

До позовної заяви банк також додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з яких не вбачається, що вони були підписані відповідачем (а.с. 13 - 36).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від 09 червня 2010 року станом на 31 липня 2018 року становить 114409,04 грн, з яких 5207,50 грн заборгованість за тілом кредиту; 109307,11 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь (а.с. 6 9).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 09 червня 2010 року вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом виникла з 30 серпня 2013 року. З вказаної дати банк нараховував як проценти на поточну заборгованість за кредитом (стовпчик 9 розрахунку), так і проценти на прострочену заборгованість (стовпчик 10 розрахунку). Заборгованість за процентами нарахована станом на 31 липня 2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції, установивши обставини того, що у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення процентної ставки за користування кредитом дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зазначеній частині. При цьому, суд першої інстанції вказав, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті www.privatbank.ua, які надані позивачем до суду, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09 червня 2010 року шляхом підписання заяви-анкети, оскільки матеріали справи не містять підтверджень того, що саме вказані Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету.

У той же час, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що матеріали справи містять довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, в якій, зокрема, визначено розмір процентів за користування кредитом (2,5 % на місяць) (а.с 12).

Зазначена довідка підписана відповідачем 09 червня 2010 року. Заперечень щодо підпису довідки відповідачем не надано.

Зазначених обставин щодо умов кредитного договору про розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом місцевий суд не врахував.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Таким чином, за умовами кредитного договору ОСОБА_1 мала обов`язок перед банком сплачувати 30 % річних за користування кредитними коштами.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що місцевий суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, безпідставно послався на відсутність підстав вважати, що сторони кредитного договору обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Отже, розрахунок заборгованості за процентами за період з 30 серпня 2013 року (дата виникнення простроченої заборгованості) по 30 квітня 2017 року (строк дії картки) виглядає наступним чином: 213,70 грн + 629,02 грн + 629,02 грн + 629,02 грн + 206,80 грн = 2307,56 гривень

З яких:

213,70 грн заборгованість за процентами у період з 30 серпня 2013 року по 31 грудня 2013 року (2096,72 грнх124 днях30%/365);

629,02 грн - заборгованість за процентами за 2014 рік (2096,72 грнх30%);

629,02 грн - заборгованість за процентами за 2015 рік (2096,72 грнх30%);

629,02 грн - заборгованість за процентами за 2016 рік (2096,72 грнх30%);

206,80 грн - заборгованість за процентами у період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2017 року (2096,72 грнх120 днівх30%/365).

Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що банк нараховував проценти і після визначеного сторонами строку кредитування, тобто після 30 квітня 2017 року, а позичальниця 01 листопада 2015 року внесла платіж 167,20 грн.

Ураховуючи те, що сторонами договору обумовлено строк кредитування, який відповідає строку дії кредитної картки за № НОМЕР_4 (до 30 квітня 2017 року), тому починаючи з 01 травня 2017 року банк не мав права нараховувати позичальниці проценти за користування кредитними коштами. Умов щодо пролонгації (продовження) дії укладеного між сторонами кредитного договору на тих самих або інших умовах заява позичальника або довідка про умови кредитування не містять.

Таким чином, подальше нарахування банком боргу по процентам за користування кредитом за період з 01 травня 2017 року по 31 липня 2018 року умовами укладеного між сторонами 09 червня 2010 року кредитного договору, строк дії якого завершився 30 квітня 2017 року, не передбачено. Доказів того, що ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладали додаткові угоди щодо продовження строку дії кредитного договору на тих самих або інших умовах матеріали справи не містять.

Вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України позивач не заявляв.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ч. 1 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання відповідачем анкети-заяви та довідки про умови кредитування) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

У ч. 1 ст. 651 ЦК України йдеться про те, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги, що в довідці про умови кредитування не був встановлений порядок збільшення процентної ставки, а матеріали справи не містять доказів того, що боржниця була повідомлена про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, тому слід вважати, що ОСОБА_1 мала обов`язок перед банком сплачувати не більше, ніж 30 % річних за користування кредитними коштами.

Ураховуючи викладене, а також ту обставину, що відповідачка 01 листопада 2015 року внесла платіж на суму 167,20 грн, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами у розмірі 109307,11 грн підлягають частковому задоволенню і з відповідачки на користь банку підлягає стягненню заборгованість по процентам у розмірі 2140,36 грн (2307,56 грн-167,20 грн).

Отже, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами, а апеляційна скарга, відповідно, має бути частково задоволена.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 3,8 %, тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 66,96 грн (3,8 % від 1762 грн.), а не 33,12 грн, як вказав суд першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду в частині розподілу судових витрат також підлягає скасуванню.

Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 52,86 грн (2 % (частина задоволених вимог апеляційної скарги) від 2643 грн).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Середино Будського районного суду Сумської області від 23 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за процентами у розмірі 2140 грн 36 коп та судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 66 грн 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 52 грн 86 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина