РІШЕННЯ

іменем України

25 червня 2020 року Справа № 655/807/19

Горностаївський районний суд Херсонської області

в складі: судді Посунько Г.А.

секретаря Бортнюк Л.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому засіданні в залі суду смт.Горностаївка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

03 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 пред`явив позов до АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Братолюбівський елеватор" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (л/с 1-2).

Позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 13 березня 2018 року він працював в АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" на посаді майстру дільниці № 1, з 01 червня 2018 року - на посаді начальника дільниці № 1. Наказом АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п позивач був звільнений з роботи згідно п.3 ст.40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на нього обов`язків. З наказом про звільнення позивач не згоден та вважає його протиправним. Так, наказами АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 24 травня 2019 року № 129 та від 01 серпня 2019 року № 162 на позивача були накладені дисциплінарні стягнення у вигляді доган, хоча він не порушував трудових обов`язків. На підставі вказаних наказів АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" звернувся до профспілкового комітету для отримання згоди на звільнення позивача, але профспілковий комітет не надав такої згоди, мотивуючи тим, що дії позивача можливо віднести до категорії нормального виробничо-господарського ризику, ці дії не заподіяли шкоди підприємству. Однак АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор", незважаючи на рішення профспілкового комітету, 08 серпня 2019 року звільнив позивача з роботи згідно п.3 ст.40 КЗпП України. На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним наказ АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п, поновити його на роботі на посаді начальника дільниці № 1 філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 30199,80 грн.

13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала - л/с 13).

09 жовтня 2019 року від відповідача Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечив проти позову (л/с 17-21).

Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді начальника дільниці № 1 філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор". За своїми посадовими обов`язками ОСОБА_1 був зобов`язаний забезпечувати правильне ведення вагового обліку прийнятого та обробленого зерна, контролювати хід виконання вантажно-розвантажувальних робіт та вживати заходи по попередженню й усуненню порушень, відповідати за кількісне та якісне зберігання хлібопродуктів. Позивач систематично не виконував покладені на нього обов`язки, у зв`язку з чим наказами філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 24 травня 2019 року № 129 та від 01 серпня 2019 року № 162 до нього було застосовано заходи дисциплінарного стягнення - догани. 05 серпня 2019 року керівник філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" звернувся до профспілкового комітету з поданням про надання згоди на звільнення позивача за п.3 ст.40 КЗпП України. 06 серпня 2019 року профспілковий комітет відмовився надавати згоду на звільнення ОСОБА_1 , але ніяк не обґрунтував свою відмову. У зв`язку з систематичним невиконанням позивачем ОСОБА_1 обов`язків, покладених на нього Правилами внутрішнього трудового розпорядку та Посадовою інструкцією, а також враховуючи те, що до позивача раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, наказом від 08 серпня 2019 року № 89-п ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника дільниці № 1 філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" в порядку п.3 ст.40 КЗпП України. Відповідач стверджує, що рішення про звільнення позивача ОСОБА_1 є законним, обґрунтованим та повністю відповідає приписам ч.6 ст.39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", а також п.3 ч.1 ст.40, ч.7 ст.43, ст.139, ст.142 КЗпП України. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість.

04 листопада 2019 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про збільшення та уточнення позовних вимог (л/с 52-59).

Представник позивача ОСОБА_2 , діючи від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , посилається в обґрунтування позовних вимог на те, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника дільниці № 1 філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор".

Наказом філії від 24 травня 2019 року № 129 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, хоча той не порушував трудових обов`язків.

Наказом філії від 01 серпня 2019 року № 162 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обов`язків по кількісному та якісному зберіганню зерна, та у зв`язку з порушенням п.1.5, п.3.37 Інструкції № 9-7-88 "По хранению зерна, маслосемян, муки и крупы", затвердженої наказом Міністерства Хлібопродуктів СРСР від 24 липня 1988 року № 185. З цим наказом позивач не згоден та вважає його протиправним, оскільки він не допускав будь-якого неналежного виконання своїх посадових обов`язків. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення були доповідна записка Департаменту елеваторної діяльності та реалізації готової продукції АТ "ДПЗКУ" від 26 липня 2019 року № 7-1/364 та пояснювальна записка ОСОБА_1 від 09 липня 2019 року. Доповідна записка складена за результатами перевірки якості зернових та олійних культур урожаю 2019 року. Під час перевірки при обстеженні ріпаку в складі напільного зберігання № 14 було встановлено наявність невластивого запаху ріпаку. Проте, цей запах пов`язаний з тим, що ріпак надійшов від ТОВ "ЮТС-Агропродукт" дуже засміченим (про що позивач повідомляв директора та начальника виробничо-технологічної лабораторії) та в подальшому власник ріпаку ТОВ "ЮТС-Агропродукт" просив не проводити його очищення. Перевіркою також було зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 допустив зберігання ріпаку в насипі висотою біля п`яти метрів, при нормі - не більше трьох метрів. Проте, в дійсності висота насипу ріпаку в складі напільного зберігання № 14 була до трьох метрів, перевірки висоти насипу з використанням відповідних приладів не проводилось. Крім того, в Інструкції № 9-7-88 взагалі відсутній п.3.37, тому позивач не міг його порушити.

Наказом АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п позивач ОСОБА_1 був звільнений з роботи згідно п.3 ст.40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на нього обов`язків. З наказом про звільнення позивач не згоден та вважає його протиправним. Так, з підстав, передбачених п.3 ст.40 КЗпП України, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Позивач не допускав систематичного невиконання покладених на нього обов`язків, а його звільнення відбулось як дисциплінарне стягнення за нібито вчинене ним порушення, за яке на нього вже було накладено дисциплінарне стягнення (догану) наказом філії від 01 серпня 2019 року № 162. Крім того, профспілковий комітет філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" не надав згоди на звільнення позивача.

За останні два місяці роботи позивача ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці № 1 філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" його заробітна плата становила: червень 2019 року - 12372,05 грн., липень 2019 року - 7228,67 грн. Фактична кількість відпрацьованих днів - 43 дні. Середньоденна заробітна плата позивача - 455,83 грн. Середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 09 серпня 2019 року по 07 листопада 2019 року становить 28717,29 грн.

Внаслідок незаконного звільнення позивачеві заподіяна моральна шкода, оскільки порушення його законних прав призвело до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації його життя та життя його сім`ї. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 5000 грн.

На підставі викладеного просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати наказ філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 "; 2) визнати протиправним та скасувати наказ філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника дільниці № 1 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України; 3) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці № 1 філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор"; 4) стягнути з АТ "ДПЗКУ" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 28717,29 грн.; 5) стягнути з АТ "ДПЗКУ" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

09 грудня 2019 року суд замінив первісного відповідача Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Братолюбівський елеватор" належним відповідачем Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (ухвала - л/с 96-97).

04 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (ухвала - л/с 116-117).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та заяві про збільшення та уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача АТ "ДПЗКУ" Перевозник П.М. заперечив проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Крім того, представник відповідача додатково пояснив, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді начальника дільниці № 1 філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор", за своїми посадовими обов`язками був зобов`язаний забезпечувати правильне ведення вагового обліку прийнятого та обробленого зерна, контролювати хід виконання вантажно-розвантажувальних робіт та вживати заходи по попередженню й усуненню порушень, відповідати за кількісне та якісне зберігання хлібопродуктів. Позивач ОСОБА_1 неналежно виконував свої посадові обов`язки, за що наказом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162 до нього було застосовано захід дисциплінарного стягнення - догану. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності проведено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Представник відповідача заявив про застосовування позовної давності щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162. Так, згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався про порушення свого права. Позивач заявив вимогу про оскарження наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності 04 листопада 2019 року, тобто після закінчення строку звернення до суду.

Наказом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника дільниці № 1 за п.3 ст.40 КЗпП України. Наказ про звільнення є законним, обґрунтованим та повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона працює начальником виробничо-технологічної лабораторії філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор".

28 червня - 29 червня 2019 року на філію в склад напільного зберігання № 14 було завантажено дві партії насіння ріпаку: 206 тон підвищеної вологості (8,9 %), які потребували сушіння, та 298 тон нормальної вологості (до 8 %), які не потребували сушіння. До 03 липня 2019 року були проведені технологічні операції по просушуванню першої партії ріпаку. При цьому, природні умови 2019 року призвели до пустового насіння ріпаку, що призвело до його засмічення. В липні 2019 року комісія АТ "ДПЗКУ" провела перевірку збереження зернових на складах філії. В складі № 14 висота насипу ріпаку визначалась "на око", без використання спеціальних засобів. Проте, навіть візуально було видно, що висота насипу ріпаку відповідала нормі. Крім того, Державним стандартом (ДЕСТ) не передбачено такого поняття як "невластивий запах" - запах повинен бути ідентифікований (наприклад, запах розкладу, тощо). Відбір проб ріпаку для аналізу не проводився. Просить взяти до уваги, що весь ріпак, який зберігався на складі філії № 14, в подальшому був відвантажений та проданий, жодних претензій до якості ріпаку покупець не пред`являв.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона працює техніком - лаборантом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор".

В липні 2019 року комісія АТ "ДПЗКУ" провела перевірку збереження ріпаку в складі філії № 14. Висоту насипу ріпаку комісія визначала "на око", без використання спеціальних засобів. Проте, візуально було видно, що висота насипу ріпаку становила приблизно 2,7 т. В подальшому весь ріпак, який зберігався на складі філії № 14, був реалізований, жодних претензій до якості ріпаку покупець не пред`являв.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона працює юрисконсультом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор".

Наказом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 24 травня 2019 року № 129 позивачеві ОСОБА_1 , начальнику дільниці № 1, було оголошено догану за неналежне виконання ним посадових обов`язків.

Наказом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162 позивачеві ОСОБА_1 , начальнику дільниці № 1, було оголошено догану за неналежне виконання ним посадових обов`язків по кількісному та якісному зберіганню зерна. Підставами для цього наказу стало неякісне оформлення позивачем товарно-транспортних накладних та доповідна записка Департаменту елеваторної діяльності та реалізації готової продукції АТ "ДПЗКУ" від 26 липня 2019 року.

Наказом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п позивач ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника дільниці № 1 згідно п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов`язків. Підставою для звільнення стало те, що позивач двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 працював в філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор": з 13 березня 2018 року - на посаді майстру дільниці № 1, з 01 червня 2018 року - на посаді начальника дільниці № 1.

Наказом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 24 травня 2019 року № 129 (л/с 6, 30) ОСОБА_1 , начальнику дільниці, оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, відповідно до п.2 Розділу 2 та п.4 Розділу 4 Посадової інструкції начальника виробничої дільниці основного виробництва (елеватор).

Наказом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162 (л/с 8, 35, 76) ОСОБА_1 , начальнику дільниці № 1, оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків по кількісному та якісному зберіганню зерна, порушення п.1.5, п.3.37 Інструкції № 9-7-88 "По хранению зерна, маслосемян, муки и крупы", затвердженої наказом Міністерства Хлібопродуктів СРСР від 24 липня 1988 року № 185, згідно якого матеріальна відповідальність за кількісне та якісне зберігання зерна, муки та крупи регламентується Положенням про матеріально-відповідальних осіб хлібоприймальних та зернопереробних підприємств системи хлібопродуктів та комбікормової промисловості.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення стали доповідна записка Департаменту елеваторної діяльності та реалізації готової продукції АТ "ДПЗКУ" від 26 липня 2019 року № 7-1/364 (л/с 33-34, 63-66) та пояснювальна записка ОСОБА_1 від 09 липня 2019 року (л/с 67).

Приводом для застосування дисциплінарного стягнення стали висновки комісії Департаменту елеваторної діяльності та реалізації готової продукції АТ "ДПЗКУ" про те, що при обстеженні насіння ріпаку в складі напільного зберігання № 14 (відповідальна особа - начальник дільниці ОСОБА_1 ) встановлено невластивий запах, зерно знаходилось в насипі висотою біля п`яти метрів, що є грубим порушення п.3.37 Інструкції № 9-7-88, згідно якого висота насипу зерна сухого та середньої сухості встановлюється для насіння ріпаку не більше трьох метрів.

Згідно ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є порушення трудової дисципліни, під яким розуміється невиконання або виконання на неналежному рівні з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, дія або бездіяльність працівника вважаються порушенням трудової дисципліни лише при наявності таких ознак: якщо дія або бездіяльність є протиправними; якщо вони сталися з вини (навмисної чи необережної) працівника; якщо працівник не виконав обов`язку, що випливає з трудового договору.

Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.147-1 КЗпП України д исциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно ч.1 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно ч.2 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ч.3 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Це є доконечною процедурою. Якщо її не дотримано, то це є безумовною підставою для скасування наказу роботодавця про накладення дисциплінарного стягнення на порушника. Наказ (розпорядження), яким оголошено стягнення без зажадання такого пояснення, не має юридичної сили.

Відсутність пояснень від порушника трудової дисципліни не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо роботодавець має докази того, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не дав. Як правило, таким доказом є акт, в якому вказуються обставини порушення, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка вчинила його, де, коли та за яких обставин його вчинено, які наслідки воно мало, а також зазначається, що порушникові було запропоновано надати письмове пояснення, але він відмовився його надати. Акт підписує посадова особа, яка склала цей акт, та не менше ніж два інших працівники (інші особи), які є свідками порушення і відмови порушника дати вказане пояснення. Таким чином фіксується як факт вчинення конкретним працівником дисциплінарного проступку, так і факт відмови надання ним письмового пояснення.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що висновок комісії Департаменту елеваторної діяльності та реалізації готової продукції АТ "ДПЗКУ" про збереження в складі № 14 ріпаку в насипі висотою біля п`яти метрів був зроблений "на око", без проведення відповідних замірів, що є недопустимим.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що висновок комісії про наявність в складі № 14 невластивого запаху ріпаку був зроблений без відбирання проб та проведення відповідних досліджень, що є недопустимим.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що після складення висновку комісії (26 липня 2019 року) адміністрація філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" не зажадала від ОСОБА_1 пояснень за виявленими фактами. При цьому, пояснювальна записка ОСОБА_1 від 09 липня 2019 року не може бути поясненням в рамках процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки була надана працівником задовго до проведення перевірки.

Посилання відповідача АТ "ДПЗКУ" на неякісне оформлення позивачем ОСОБА_1 товарно-транспортних накладних (як на одну з підстав для застосування дисциплінарного стягнення) не конкретизовані та не обґрунтовані, носять загальний та абстрактний характер, що є недопустимим.

Посилання відповідача АТ "ДПЗКУ" на порушення позивачем ОСОБА_1 положень пункту 3.37 Інструкції № 9-7-88 "По хранению зерна, маслосемян, муки и крупы", затвердженої наказом Міністерства Хлібопродуктів СРСР від 24 липня 1988 року № 185 (л/с 71-75), є недопустимим, оскільки такого пункту в Інструкції немає.

Згідно ч.4 ст.149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

В наказі філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162 про притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності взагалі не вказано, в чому конкретно виразилось порушення трудової дисципліни з боку позивача.

За таких обставин суд робить висновок, що відповідач АТ "ДПЗКУ" не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про те, що позивач ОСОБА_1 неналежно виконував обов`язки, покладені на нього трудовим договором, що дії/бездіяльність позивача ОСОБА_1 були протиправними та стались з його вини (навмисної чи необережної).

Крім того, при притягненні позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності був порушений порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Суд критично оцінює заяву представника відповідача АТ "ДПЗКУ" про застосування позовної давності щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162.

Так, згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

В судовому засіданні встановлено, що про оголошення догани позивач ОСОБА_1 був повідомлений 01 серпня 2019 року. Таким чином, позивач міг звернутись до суду із заявою про вирішення трудового спору в строк до 01 листопада 2019 року.

Заява представника позивача ОСОБА_2 з позовною вимогою про оскарження наказу про застосування дисциплінарного стягнення надійшла до суду 04 листопада 2019 року.

Проте, згідно ч.5, ч.6 ст.124 ЦПК України останній день строку триває до 24 години. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

З штампу на поштовому конверті (л/с 86), в якому позовна вимога надійшла до суду, вбачається, що документи були здані на пошту 31 жовтня 2019 року, тобто в межах тримісячного строку з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права. Відтак, процесуальний строк звернення до суду не порушився.

На підставі викладеного суд вважає, що наказ філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " є протиправним та підлягає скасуванню.

Наказом філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п (л/с 7, 38, 79) ОСОБА_1 , начальника дільниці № 1, звільнено згідно п.3 ст.40 КЗпП України (розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу).

В наказі вказано, що підставою для звільнення стали: догана від 24 травня 2019 року, доповідна записка головного бухгалтера від 10 липня 2019 року, акт про відмову від пояснень від 11 липня 2019 року, догана від 01 серпня 2019 року.

В наказі вказано, що приводом для звільнення стало неналежне виконання позивачем ОСОБА_1 посадових обов`язків.

Згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (надалі - Постанова Пленуму ВСУ) визначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ визначено, що за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою для розірвання трудового договору за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України є систематичне невиконання працівником трудових обов`язків. Систематично порушуючими трудову дисципліну можуть бути визнані працівники, що мали дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни та порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення.

Факт систематичного невиконання позивачем ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно ч.7 ст.43 КЗпП України р ішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ визначено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є членом профспілкового комітету філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор".

05 серпня 2019 року керівник філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" звернувся до профспілкового комітету з поданням (л/с 37) про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України.

06 серпня 2019 року профспілковий комітет відмовив у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 за ст.40 КЗпП України (витяг з протоколу засідання профспілкового комітету філії - л/с 9, 77-78).

Суд критично оцінює пояснення представника відповідача АТ "ДПЗКУ" про те, що рішення профспілкового комітету немає обґрунтувань відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору. Так, профспілковий комітет обґрунтував свою відмову тим, що дії ОСОБА_1 вважає можливим віднести до категорії нормального виробничо-господарського ризику, ці дії не заподіяли шкоди підприємству. З наведеного вбачається, що профспілковий комітет обґрунтував своє рішення, але відповідач не погодився з цими доводами.

В наказі філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п про звільнення позивача ОСОБА_1 взагалі немає жодних посилань на систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що до позивача ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за ті самі діяння, за які до нього раніше вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (наказ філії від 01 серпня 2019 року № 162).

Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно ч.2 ст.149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Отже, позивач ОСОБА_1 двічі притягнений до дисциплінарної відповідальності за одне й те саме діяння.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 звільнений з посади начальника дільниці № 1 філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України без законних підстав. Таким чином, наказ філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п про звільнення ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

На підставі викладеного суд вважає можливим поновити позивача ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці № 1 АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор".

Згідно ч.7 ст.235 КЗпП України р ішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 32 Постанови Пленуму ВСУ визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (надалі - Порядок) у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 30 вересня 2019 року № 390/01-01/ (л/с 40) вбачається, що заробіток позивача ОСОБА_1 за останні два календарні місяці роботи складав 19600,72 грн. (червень 2019 року - 12372,05 грн., липень 2019 року - 7228,67 грн.), фактична кількість відпрацьованих днів - 43, середньоденна заробітна плата позивача - 455,83 грн. (19600,72 грн. ? 43 дні).

На день ухвалення судового рішення часом вимушеного прогулу позивача ОСОБА_1 є період з 09 серпня 2019 року по 25 червня 2020 року (включно).

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача АТ "ДПЗКУ" середній заробіток за час вимушеного прогулу лише за період з 09 серпня 2019 року по 07 листопада 2019 року (63 робочих дня) в сумі 28717,29 грн.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача АТ "ДПЗКУ" на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 серпня 2019 року по 07 листопада 2019 року в сумі 28717,29 грн. (з розрахунку: 455,83 грн. х 63 робочих дня), в межах заявлених позовних вимог, без виключення сум відрахувань податків та інших обов`язкових платежів.

Діями відповідача АТ "ДПЗКУ" позивачеві ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка виражена в душевних стражданнях від порушення його законних прав, втраті нормальних життєвих зв`язків та додаткових зусиллях для організації життя.

Згідно ч.1, ч.2 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх тривалість та можливість відновлення, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача ОСОБА_1 та ступінь вини відповідача АТ "ДПЗКУ", а також вимоги розумності та справедливості.

На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача АТ "ДПЗКУ" на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Суд вважає можливим відмовити в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн., оскільки вважає заявлену позивачем вимогу завищеною.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову частково.

Суд вважає можливим визнати протиправним та скасувати наказ філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 "; визнати протиправним та скасувати наказ філії АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника дільниці № 1 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці № 1 АТ "ДПЗКУ" "Братолюбівський елеватор"; стягнути з АТ "ДПЗКУ" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 серпня 2019 року по 07 листопада 2019 року в сумі 28717,29 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Суд вважає можливим відмовити в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн., через необґрунтованість.

Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача АТ "ДПЗКУ" на користь держави судовий збір в сумі 6306 грн. (за немайновою вимогою про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення - в сумі 2102 грн., за немайновою вимогою про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі - в сумі 2102 грн., за майновою вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - в сумі 2102 грн.).

Керуючись ст.ст.40, 43, 139, 140, 147 - 150, 221, 232, 23, 235, 237-1 КЗпП України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", ст.ст.4 - 13, 81, 141, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ філії Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Братолюбівський елеватор" від 01 серпня 2019 року № 162 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ".

Визнати протиправним та скасувати наказ філії Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Братолюбівський елеватор" від 08 серпня 2019 року № 89-п про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника дільниці № 1 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Качкарівка Бериславського району Херсонської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на посаді начальника дільниці № 1 Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Братолюбівський елеватор".

Стягнути з Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (адреса - м.Київ вул.Саксаганського,1, код ЄДРПОУ - 37243279) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Качкарівка Бериславського району Херсонської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 серпня 2019 року по 07 листопада 2019 року в сумі 28717,29 грн., без виключення сум відрахувань податків та інших обов`язкових платежів, а також моральну шкоду в сумі 3000 грн., всього - 31717,29 грн. (Тридцять одна тисяча сімсот сімнадцять гривень 29 копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (адреса - м.Київ вул.Саксаганського,1, код ЄДРПОУ - 37243279) на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106, код ЄДРПОУ отримувача - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір в сумі 6306 грн. (Шість тисяч триста шість гривень).

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" моральної шкоди в сумі 2000 грн. - відмовити.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене (з врахуванням положень п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Горностаївський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2020 року.

Суддя Посунько Г.А.