Справа № 463/8172/19 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/3454/19 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Сеньків Х.І.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 01 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просила встановити факт неправильності запису про її національність у актовому записі про шлюб від 03.11.1967 року № 57, складеним виконавчим комітетом Винниківської міської ради м. Львова та зобов`язати Личаківським районний у м. Львові ВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області внести зміни у актовий запис про шлюб від 03.11.1967 року № 57, складений виконавчим комітетом Винниківської міської ради м. Львова, змінивши запис у графі національність ОСОБА_1 з «українка» на «полька».

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Личаківський районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що вона ніколи не була і не вважала себе українкою за національністю, виховувалась матір`ю в дусі римо-католицької віри та польських традицій, святкує польські свята. Звертає увагу на те, що не просить визнати факт приналежності її до польської національності, а лише виправити помилку, допущену органом ДРАЦСу. Вказує, що всупереч тому, що ст. 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися чи не вважатися їй такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Поза її волею при одруженні у свідоцтві неправильно зазначено її належність до української національності. З метою відновлення своєї національної приналежності вона зверталась в органи ДРАЦСу, однак їй було відмовлено, оскільки такі зміни, зокрема, вносяться на підставі рішення суду, яким встановлено неправильність таких записів в актовому записі цивільного стану. Стверджує, що встановлення неправильності запису для неї породжує юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану у зв`язку з чим вона позбавлена можливості виправити допущену помилку в позасудовому порядку. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності. Крім того, заявлено вимоги про зобов`язання заінтересованої особи внести виправлення в актовий запис.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, які виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту неправильності запису про її національність у актовому записі про шлюб від 03.11.1967 року № 57, складеним виконавчим комітетом Винниківської міської ради м. Львова та зобов`язати Личаківським районний у м. Львові ВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області внести зміни у актовий запис про шлюб від 03.11.1967 року № 57, складений виконавчим комітетом Винниківської міської ради м. Львова, змінивши запис у графі національність ОСОБА_1 з «українка» на «полька».

Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що ОСОБА_1 по суті звернулася із заявою з метою зміни національності з «українка» на «полька».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом, який за змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України не є вичерпним, однак у судовому порядку можуть бути розглянуті тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності.

Хоча зазначений у ч.1 ст. 315 ЦПК України перелік справ не є вичерпним, про те за замістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №810/2732/18 зроблено висновок, що «Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно праові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки б поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі №398/4017/18. Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі».

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в обраний заявником спосіб такі обставини не встановлюються і не можуть розглядатися у порядку окремого провадження в порядку цивільного судочинства, оскільки заявник просить встановити факт неправильності даних, зазначених в актових записах (а саме що стосується національності), а крім того заявник просить в порядку окремого провадження зобов`язати заінтересовану особу по даній справі внести зміни до відповідних актових записів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона у заяві не просить змінити її національність, а просить встановити факт неправильності запису про її національність у актовому записі про шлюб від 03.11.1967 року № 57, складеним виконавчим комітетом Винниківської міської ради м. Львова та зобов`язати Личаківським районний у м. Львові ВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області внести зміни у актовий запис про шлюб від 03.11.1967 року № 57, складений виконавчим комітетом Винниківської міської ради м. Львова, змінивши запис у графі національність ОСОБА_1 з «українка» на «полька», не спростовують висновку суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що вона звернулася до суду для зміни національності, а саме, встановлення належності її до національності «полька».

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.07.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р. П.