Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/3992/19
Провадження № 2/191/1049/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: судді Кухаря Д.О., при секретарі - Яніній О.В. розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України м. Київ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, вказуючи на те, що 09.07.2016 року об 22.00 год. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Тойота» н/з НОМЕР_1 , знаходячись на 248 км + 600м а/д Харків Сімферополь, під час руху не обрав безпечну швидкість та при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Пежо» н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку.
Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода.
Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.09. 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави. Постанова на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області набрала чинності 11.10.2016 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 , повернуто оскільки подана після закінчення строку на апеляційне оскарження і відсутністю клопотання про поновлення цього строку .
Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб автомобіль «Пежо» н/з НОМЕР_2 , був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також відсутні відомості, що водій ОСОБА_2 , підпадає під норму п.31.1 ст.31 Закону №1961.
Дані ЄЦБД МТСБУ підтверджують, що на момент ДТП, транспортний засіб автомобіль «Тойота» н/з НОМЕР_8 , був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ АЕ/ 9074853, страхувальник - ОСОБА_3 , страховик - ПрАТ « СК « ВУСО» .
МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди потерпілому, заподіяної з вини володільця транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність.
Загальний розмір понесених позивачем витрат складає 100 000 грн., який останній просить стягнути з ОСОБА_2 , в порядку регресу, а також стягнути судові витрати у сумі 1921 грн.
Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час, дату та місце повідомлявся належним чином.Відповідно до ст. 187 виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Тойота» н/з НОМЕР_1 , знаходячись на 248 км + 600м а/д Харків Сімферополь, під час руху не обрав безпечну швидкість та при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Пежо» н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку.
Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода.
Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.09. 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави. Постанова на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області набрала чинності 11.10.2016 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 , повернуто оскільки подана після закінчення строку на апеляційне оскарження і відсутністю клопотання про поновлення цього строку .
В результаті даної ДТП з вини водія ОСОБА_2 був пошкоджений автомобіль «Тойота» н/з НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на підставі полісу № АЕ/ 9074853 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із строком дії з 29.03.2006 р. до 28.03.2007 р.
Відповідно до висновку № 4024 про визначення вартості матеріального збитку КТЗ від 23 вересня 2016 року, вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля Toyota Hilux д/н НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 238 307, 78 грн.
Завдана шкода винуватцем ДТП, потерпілому відшкодована не була.
З метою отримання страхового відшкодування, власник автомобіля Toyota Hilux д/н НОМЕР_3 ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. На час скоєння ДТП, водій ОСОБА_2 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані документи по даному ДТП прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується наказом № 9797 від 09.12. 2016 року, сума до сплати: 100 000 грн.
14.12.2016 року ОСОБА_3 було виплачено грошові кошти на загальну суму 100 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.
Згідно із ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст.38 Закону № 1961-IV.
Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.
Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.
У відповідності до вимог ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.
Згідно із ст.38 цього ж Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Приймаючи до уваги ст.1191 ЦК України, п.38.2.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.4, 12, 76-84, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд
Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу - задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до частини 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 Цивільного процесуального кодексу України, а також строки апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину
Суддя: Д. О. Кухар