Провадження № 2/219/565/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

У складі судді Хомченко Л.І.

Секретар Лосинська І.М.

За участю позивача ОСОБА_1

Представника позивача ОСОБА_2 .

Представника відповідача Бєлова Д.М .

Розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_2 діючого в інтересах ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ

25.09.2019 ОСОБА_2 інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якій зазначив, що у відповідності до постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2019 року, яка набула сили 09.07.2019року, (головуючий суддя - Радченко Л.А., справа №219/4329/19) було встановлено, що 10.04.2019 року, о 20 год. 00 хвил., в с. Зайцеве Бахмутського району по вул. Заливна, неподалік буд. НОМЕР_2 , автошлях Т-05-13 , громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (позивач по справі) керуючи автомобілем ГАЗ 2410, державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на штучну споруду шлагбаум, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, тобто, скоїв адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП . При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження та матеріальні збитки. З доданих до адміністративного протоколу письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 10.04.2019 року керуючи власним транспортним засобом в с. Зайцеве по трасі Т-05-13, заїхав на стоянку висадки пасажирів, не порушуючи при цьому правил дорожнього руху, не доїжджаючи до стоянки метрів сім він побачив, як по його полосі рухається в його сторону автомобіль (марку та номерний знак він не запам`ятав), тому, щоб уникнути лобового зіткнення він вимушений був перелаштуватися на сусідню полосу для протилежного руху, та не навмисно здійснив наїзд на шлагбаум, який пошкодив його автомобіль. З доданих до адміністративного протоколу письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що останній перебував 10.04.2019 року в якості пасажира в автомобілі ОСОБА_1 , під`їжджаючи до стоянки висадки пасажирів, на великій швидкості рухався автомобіль без світла, тому водій ОСОБА_1 з метою уникнення лобового зіткнення був вимушений повернути ліворуч, тому й здійснив наїзд на шлагбаум. Автомобіль, який рухався на зустріч, не зупинився, та поїхав в невідомому напрямку.

З доданих до адміністративного протоколу письмових пояснень ОСОБА_5 вбачається, що останній 10.04.2019 року, знаходячись в с. Зайцеве Бахмутського району, біля будинку №1, розташованого по вул. Заливна, був свідком того, як водій автомобіля ГАЗ-2410 державний номер НОМЕР_1 , уникаючи зіткнення з водієм автомобіля темного кольору, який рухався йому на зустріч без світлових сигналів, був вимушений повернути ліворуч, через що зіткнувся із шлагбаумом.

З доданих до адміністративного протоколу письмових пояснень ОСОБА_6 вбачається, що останній 10.04.2019 року знаходячись на робочому місці в с. Зайцеве Бахмутського району, був свідком того, як водій автомобіля ГАЗ-2410, державний номер НОМЕР_1 , уникаючи зіткнення з водієм автомобіля темного кольору, який різко почав рухатися йому на зустріч без світлових сигналів, повернув ліворуч та збив шлагбаум. Суд, дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 та свідків, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що ОСОБА_1 з метою уникнення лобового зіткнення з невстановленим автомобілем, який рухався йому на зустріч, був вимушений звернути ліворуч, внаслідок чого скоїв наїзд на шлагбаум. При цьому, доказів на спростування вищезазначених обставин, що містяться в письмових поясненнях ОСОБА_1 та свідків, матеріали справи не містять. Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з цим суд постановив провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно до висновку КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» від 11.04.2019р. під час керування автомобілем у день ДТП позивач не перебував у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з із даним ДТП автомобіль позивача, яким він користується згідно до довіреності від 05.02.219р., яка посвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В., отримав пошкодження, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до експерта Смолянка Р.В. за отримання висновку щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ-2410 державний номер НОМЕР_1 . У відповідності до висновку авто-товарознавчої експертизи від 16.08.2019р. вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ-2410 державний номер НОМЕР_1 на момент проведення дослідження складає 14 431 (чотирнадцять тисяч чотириста тридцять одна) грн. 00 коп. Відповідно до листа Бахмутської райдержадміністрації Донецької області від 30.05.2019 р. №24/1512-3 вбачається, що балансоутримувачем дороги Т-05-13 є Служба автомобільних доріг Донецької області (далі - САД, відповідач-1 по справі).

Згідно листа САД від 19.07.2019р. №01.9-2258 встановлено, що майно САД є державною власністю і закріплене за нею на праві оперативного управління, а відповідно до листа цієї ж установи від 12.09.2019р. № 01.9-2565 вказано, що автомобільна дорога Т-05-13 перебуває у державній власності. . Згідно листа Департаменту розвитку базових галузей промисловостей Донецької обласної державної адміністрації від 22.07.2019р. №1317/0/110-19, встановлено, що власником вказаного вище шлагбауму є Комунальне підприємство «Автотранспортне підприємство». Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до статі 10 Закону України «Про автомобільні дороги», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, (правонаступником якого є відповідно до Указу Президента України № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» Державне агентство автомобільних доріг України), що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Згідно статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги», органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування. Так, відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг органом управління автомобільними дорогами у Донецькій області є Служба автомобільних доріг у Донецькій області. Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, який має свої органи управління на місцях. Служба автомобільних доріг у Донецькій області є органом управління Держслужбами автодоріг України на місцях. Положеннями статей 11, 13 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено основні обов`язки та відповідальність цього органу за стан автомобільних доріг, якість робіт з ремонту та утримання автомобільних доріг. Таким чином, саме Служба автомобільних доріг у Донецькій області несе відповідальність перед учасниками ДТП за шкоду, заподіяну користувачам автодоріг внаслідок неналежного утримання автомобільних доріг. У відповідності зі статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Оскільки позивач є фактичним користувачем пошкодженого транспортного засобу, перебування вказаного автомобіля у користуванні позивача підтверджується наявністю в останнього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.06.2015р., нотаріально посвідченої довіреності від 05.02.2019р. на керування даним автомобільним транспортом та документів на підтвердження понесених позивачем витрати на його відновлення після ДТП, то позивач має усі правові підстави для заявлення вказаного позову. Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, що вбачається зі змісту постанови Суду від 14.02.2018р.,справа № 463/2529/15-ц.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами: організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року за № 198встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотримання норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2018р., справа №185/8229/16-ц. В той же час відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 16, ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції.

У відповідності до листа Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 05.06.2019р. №17 «а3»/201/01-2019 встановлено, що посадовими особами Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області не погоджувалась будь-яка документація на встановлення МАФу та тимчасової споруди (шлагбауму) біля автодороги Т-05-13 «Лиман-Бахмут-Горлівка» поблизу буд. НОМЕР_2 по вул. Заливна смт. Зайцеве Бахмутського району. Інформація щодо власника вказаних об`єктів відсутня. Також зазначено, що функції із забезпечення безпеки дорожнього руху та наглядом за станом доріг, у тому числі організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях і залізничних переїздах, розміщення МАФ, технічних засобів, тимчасових споруд тощо, віднесено до компетенції підрозділів Департаменту патрульної поліції НП України. У зв`язку з відсутністю таких підрозділів у м. Бахмут, вказані функції покладені на найближчий підрозділ поліції - батальйон патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області.

Відповідно до листа Управління патрульної поліції в Донецькій області батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську від 13.06.2019р. №Ад-25/41/37/1/01-2019 встановлено, що звернення щодо встановлення та розташування МАФу та тимчасової споруди (шлагбауму) біля автодороги Т-05-13 «Лиман-Бахмут-Горлівка» поблизу буд. НОМЕР_2 по вул. Заливна смт. Зайцеве Бахмутського району Донецької області на адресу батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції НП України не надходило. Інформація щодо власника МАФу та тимчасової споруди (шлагбауму) відсутня.

Вказане дає підстави для висновку, що встановлення вказаного вище шлагбауму, як це передбачено законодавством, здійснювалось без погодження з відповідними органами Національної поліції, що у наслідку стало причиною виникнення вказаної ДТП. Окрім того, згідно до положень ст.541 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсяз У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).

У зв`язку з наведеним можна дійти висновку, що САД, як балансоутримувачем дороги Т-05-13, разом із КП «Автотранспортне підприємство», як власником шлагбауму, мають в солідарному порядку відшкодувати спричинену позивачу в результаті ДТП матеріальну шкоду в повному обсязі. Окрім того в результаті спричиненого ДТП позивачу було завдану і моральну шкоду. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі. Пунктом 5 цієї постанови визначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З`ясувати чим підтверджується факт заподіяння шкоди, чи фізичних страждань, якими обставинами чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну шкоду, з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2018 року у справі №826/23650/15.

Так, вказана моральна шкода полягає у тому, що по-перше, було пошкоджено майно позивача (автомобіль), що спричинило у нього нервовий зрив та душевні хвилювання і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя,. Більше того, він був фактично позбавлений можливості вільно користуватись своїм майном. По-друге, в результаті вказаного вище ДТП, позивач отримав травму зубів та вимушений був звертатись до стоматолога з цього приводу, що підтверджується довідкою КЗОЗ «Бахмутська стоматологічна поліклініка» від 11.01.2019р.

У зв`язку із наведеним вище та із урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. Позивач просить стягнути зі Служби автомобільних доріг Донецької області та Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошову суму в розмірі 14 431 (чотирнадцять тисяч чотириста тридцять одна) гривень; стягнути зі Служби автомобільних доріг Донецької області та Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень ( а.с.3-11).

Відповідач Служба автомобільних доріг у Донецькій області надала відзив на позов, в якому зазначила, що не згодна з зазначеними обставинами, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та вважає їх надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідач заперечує проти позову повністю, у зв`язку з чим зазначає наступне. Служба автомобільних доріг у Донецькій області зазначає, що Позивачем безпідставно пред`явлено позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до Служби, оскільки ця особа не є належним відповідачем у справі, порушеній за цим позовом. Служба автомобільних доріг у Донецькій області не була належним чином повідомлена та не була обізнана про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 10.04.2019 р., в с. Зайцеве Бахмутського району Донецької області, по вул. Заливна, неподалік буд. НОМЕР_2 , на автошляху Т-05-13. Матеріали справи не містять доказів щодо належного повідомлення Служби автомобільних доріг у Донецькій області про скоєння ДТП. Водночас, це є обов`язковим, враховуючи, що Служба є балансоутримувачем зазначеної автодороги. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Служба автомобільних доріг у Донецькій області являється землекористувачем земельної ділянки 2,7740 га з кадастровим номером :03:003:0132, що призначена для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, яка знаходиться на території смт. Зайцеве Зайцівської селищної ради Бахмутського району Донецької області, на частину якої поширюється право сервітуту площею 1,4400 га для обслуговування КПВВ «Майорське".

23 травня 2019 року між Службою автомобільних доріг у Донецькій області та комунальним підприємством «Автотранспортне підприємство» укладено договір № 33 про встановлення земельного сервітуту (далі - Договір). За цим договором Служба автомобільних доріг у Донецькій області надає Комунальному підприємству Автотранспортне підприємство» право безоплатного, строкового користування частиною земельної ділянки (сервітут) для задоволення потреб, визначених умовами договору, які не можуть бути задоволені іншим способом. Предметом Договору є земельна ділянка площею - 1,4400 га, яка розташована на території смт. Зайцеве Зайцівської селищної ради Бахмутського району Донецької області, на якій з Позивачем сталася дорожньо - транспортна пригода, з приводу наслідків якої пред`явлено позов. Згідно з умовами цього Договору п. 1.3. Земельний сервітут за цим договором надає Сервітуарію - Комунальному підприємству «Автотранспортне підприємство» наступні права (стаття 99 Земельного кодексу України): право проходу по наявному шляху; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право облаштування, розміщення та обслуговування тимчасових споруд об`єктів рольного пункту в`їзду - виїзду. Відповідно до п. 1.4. Договору сервітуту, сервітут за цим договором встановлюється з метою створення сприятливих та безпечних умов громадянам при перетинанні контрольних пунктів в`їзду - виїзду на автомобільному транспорті та запобігання виникненню надзвичайних ситуацій на території області. Сервітуарій зобов`язаний належним чином використовувати земельну ділянку, щодо якої встановлено земельний сервітут, дотримуватися умов користування сервітутом, встановлених даним Договором (пункт 2.4. Договору).

Зазначені обставини підтверджуються відповідним договором, копія якого додається.

КПВВ «Майорське», через яке проходить дорога Т-05-13, що є державною власністю, діє на підставі Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Відповідальним за облаштування обслуговування КПВВ, а також прилеглої території є Донецька обласна державна адміністрація.

Як зазначено в листі від 22.07.2019 р. № 1317/0/110-19 Донецької обласної державної адміністрації, який є в матеріалах справи, тимчасова споруда (шлагбаум) біля дороги Т- 05-13 (вул. Заливна смт Зайцеве Бахмутського району) належить КП «Автотранспортне підприємство», яке здійснює заходи щодо облаштування та обслуговування КПВВ на автомобільному шляху та прилеглих до них територій, а також об`єктів дорожнього сервісу (будівель, спеціальних та інженерних споруд тощо.)

Зазначаємо, що відповідачу не відомо про встановлення тимчасової споруди (шлагбауму) в зазначеному місці, Служба автомобільних доріг у Донецькій області не надавала дозволу та не погоджувала будь - яку документацію на вставлення тимчасової споруди (шлагбауму) біля автодороги Т-05-13 «Лиман-Бахмут-Горлівка» поблизу будинку НОМЕР_2 по вул. Заливна смт. Зайцеве Бахмутського району Донецької) та на балансі Служби дана споруда не перебуває.

З огляду на це, зобов`язання з відшкодовування в установленому законодавством порядку збитків володільцям транспортних засобів покладено на власника тимчасової споруди (шлагбаума) Комунальне підприємство «Автотранспортне підприємство» яке самовільно, без належного повідомлення і узгодження, та дозволу встановило його біля дороги Т-05-13 (вул. Заливна смт Зайцеве Бахмутського району).

Згідно з вимогами Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків ,завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (частина третя статті 14 і частина перша статті 16 ЗУ "Про дорожні рух").

За загальним правилом, визначеним статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на ці норми володільцеві транспортного засобу відшкодовується також шкода у разі невідповідності стану автомобільних доріг вимогам безпеки руху.

Аналіз статті 1166 ЦК свідчить, що підставою для відшкодування особою майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, а саме: а) протиправна поведінка; б) шкода, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина особи, яка завдала шкоди.

Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У відповідності до вимог статті 10 Закону України "Про автомобільні дороги" органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації. Орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом (стаття 13 Закону України "Про автомобільні дороги").

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення є Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор), на підтвердження чого свідчить Положення про Державне агентство мобільних доріг України, затверджене постановою КМУ від 10.09.2014 р. № 439.

У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № |198 ( далі-Правила 198) встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вказані Правила 198 є обов`язковими для власників або уповноважених органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів, на підтвердження чого свідчать вимоги пункту першого Правил.

Згідно листа Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області № вх24/ 1512-3 від 30.05.2019 р., що наданий Позивачем у якості доказу та є в матеріалах, роботи з прокладання дорожнього покриття в районі КПВВ «Майорське» здійснювались філією «Автодор № З» ДП «Донецький облавтодор» за замовленням Служби автомобільних доріг у Донецькій області, на балансі якої знаходиться дорога Т-05-13, у межах дорожнього відводу.

Так, дійсно - 04 лютого 2019 року між Службою автомобільних доріг у Донецькій області та ДП "Донецький облавтодор" ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП "Донецький облавтодор") укладено договір про закупівлю послуг з експлуатаційного утримання № 2-4, предметом якого є зобов`язання сторони Виконавця - ДП "Донецький облавтодор" своїми силами і засобами на власний ризик надати протягом 2019 року послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Донецькій області за переліком, наведеним у Додатку 1 до зазначеного договору. Замовник (Служба автомобільних доріг у Донецькій області), зі своєї сторони, зобов`язався прийняти і оплатити Виконавцеві надані за цим договором послуги. Термін надання послуг та строк дії цього договору, відповідно до п. п. 5.1., та 10.1. до 31.12.2019 р.

До переліку доріг, зобов`язання з експлуатаційного утримання яких покладено на ДП "Донецький облавтодор", входить автомобільна дорога Т-05-13 «Лиман-Бахмут-Горлівка», на якій з позивачем сталася пригода, з приводу наслідків якої пред`явлено позов.

Згідно з умовами цього договору експлуатаційне утримання повинно здійснюватися насамперед у відповідності до вимог вищезазначених Правил від 30.03.1994 р. №198.

До того ж, Виконавець повинен надати передбачені цим договором послуги, якість яких відповідатиме умовам Технічних правил ремонту та утримання автомобіль доріг загального користування України, вимогам виробничих норм і правил, стандартам, технічним умовам, іншим нормативним документам (пункт 2.1. Договору).

Відповідно до п. 1.6. Договору 2-4 від 04.02.2019 р. протягом терміну дії Договору протягом гарантійного строку, Виконавець відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та норм Глави 82 Цивільного кодексу України, в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди та відшкодування збитків власникам транспортних засобів, іншими учасникам дорожнього руху, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини Виконавця, а також забезпечує повне майнове відшкодування Замовнику у разі заподіяння збитків користувачами доріг, та/або в процесі використання смуги відведення юридичними фізичними особами на мережі автомобільних доріг, якщо такі збитки завдані з вини Виконавця. В. п. 1.9. цього договору зазначено, що у разі виявлення Виконавцем - ДП "Донецький облавтодор" надзвичайних або аварійних ситуацій, він зобов`язаний негайно повідомити Замовника і за його згоди приступити до надання аварійних послуг. У всіх випадках, у разі виявлення на вищевказаних автомобільних дорогах будь-яких відхилень від вимог стандартів, норм і правил, які діють у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Виконавець негайно встановлює необхідні технічні засоби організації дорожнього руху, відповідно до діючих нормативів та за письмовим рішенням Замовника вводить необхідні обмеження у русі. Виконавець інформує Замовника про факти несанкціонованого проведення будь-яких в смузі відведення автомобільних доріг та надає Замовнику за визначеним ним порядком і формою інформацію про стан проїзду на автодорогах. Відповідно до п. 6.3. договору 2-4 від 04.02.2019 р. Виконавець - ДП "Донецький облавтодор" зобов`язаний : надавати послуги в порядку, встановленому договором, згідно з діючими нормативними документами, забезпечувати цілодобовий безпечний рух транспорту, цілістність доріг та споруд на них; інформувати Замовника про всі випадки виявлення недоліків в експлуатаційному утриманні автодоріг, які впливають на безпеку дорожнього руху та потребують першочергового усунення. Виконавець зобов`язаний щоденно інформувати Замовника про стан проїзду автомобільними дорогами та про наявність ДТП на них у відповідності до наказу Укравтодору від 17.05.2012р. №197 "Про затвердження Інструкції про порядок надання інформації в Укравтодорі при виникненні надзвичайних ситуацій у сфері дорожнього господарства" та направляти відповідні документи Замовнику у випадках руйнування, викрадення та пошкодження дорожніх споруд і засобів організації дорожнього руху, виникнення пожеж та інших подій техногенного характеру або несанкціонованого проведення будь-яких робіт в межах смуг відводу автодоріг але не менше їх розрахункової ширини сторонніми суб`єктами. Копії цих документів та відповіді державних органів щомісячно надавати Замовнику; у разі скоєння ДТП внаслідок неналежного виконання умов цього Договору з вини Виконавця, він несе за це відповідальність та бере на себе зобов`язання з врегулювання спорів, пов`язаних з таким ДТП, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків та інших витрат, пов`язаних із врегулюванням таких спорів. Замовник з Виконавцем ведуть облік ДТП, беруть участь у розслідуванні ДТП, в тому числі з майновою шкодою, які виниклі на автомобільних дорогах, що знаходяться на експлуатаційному утриманні у Виконавця. Згідно з умовами пункту 7.2. зазначеного Договору, виконавець - ДП "Донецький облавтодор" несе відповідальність, у тому числі, за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при наданні послуг, якщо ці порушення виникли з його вини та призвели до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами несе Виконавець, що підтверджено умовами у пункті 7.2 договору № від 04.02.2019р. Зазначені обставини підтверджуються відповідним договором, копія якого додається.

З огляду на це, зобов`язання з постійного і якісного виконання експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, а також відшкодування в установленому законодавством порядку збитків володільцям транспортних засобів покладено на дорожньо-експлуатаційну організацію - ДП Донецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що відповідає вимогам Правил № 198. ДП "Донецький облавтодор", також, не повідомляв Службу автомобільних доріг Донецькій області про наявність на автомобільній дорозі Т-05-13 «Лиман-Бахмут- Горлівка» розміщена тимчасова споруда - шлагбаум, та не повідомляв про факт скоєння ДТП 10.04.2019 р., за участю Позивача.

Таким чином, вбачається, що Служба автомобільних доріг у Донецькій області є не належним Відповідачем по цій справі, та не може нести відповідальність відповідно норм діючого законодавства.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 і ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою яка завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналіз статті 1166 ЦК свідчить, що підставою для відшкодування особою майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, а саме: а) протиправна поведінка: б) шкода, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина особи, завдавала шкоди.

Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

Необхідно зазначити, що з позовної заяви, та навіть з жодного документу, долучених до позовної заяви, не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та виною Служби автомобільних доріг у Донецькій області, та взагалі немає документа щодо вини Відповідачів.

Натомість, матеріали справи містять копію Постанови Артемівського міськрад; суду Донецької області від 24.06.2019 р., у справі № 219/4329/19, зі змісту, якої вбачається, що причиною ДТП є: ОСОБА_1 , з метою уникнення лобового зіткнення з невстановленим автомобілем, який рухався йому на зустріч був вимушений звернути ліворуч, внаслідок чого скоїв наїзд на шлагбаум.".

Також, матеріали справи містять лист від 22.07.2019 р. № 1317/0/110-19 Донецької обласної державної адміністрації, відповідно змісту якого - власником тимчасової споруди (шлагбаума) є КП "Автотранспортне підприємство".

Як роз`яснено у пункті 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати і, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Оскільки причинно-наслідковий зв`язок між скоєнням Позивачем ДТП і невиконанням своїх обов`язків Службою автодоріг не підтверджений, враховуючи положення статей 1166, 1167 ЦК України, відповідач вважає за належне відмовити позивачу у відшкодуванні майнової та моральної школи у зв`язку з недоведеністю заподіяння такої шкоди внаслідок неправомірних дій Служби автомобільних доріг у Донецькій області.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або вини спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених істиною другою цієї статті.

У пунктах 3-5, 9постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами та доповненнями роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждай, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи, що Позивач лише посилається на "моральна шкода полягає у тому, що по-перше, було пошкоджено майно позивача (автомобіль), що спричинило у нього нервовий зрив та душевні хвилювання і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, більше того, він був фактично позбавлений вільно користуватись своїм майном", відповідач вважає, що наявність моральної шкоди не підтверджується жодним документом, та доказом по справі зі сторони позивача, а отже відповідна позовна вимога не підлягає задоволенню.

Також, з довідки КЗОЗ "Бахмутської стоматологічної поліклініки" від 11.04.2019 року не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між ДТП, що відбулося в с. Зайцево Бахмутського району Донецької області, по вул. Заливна, неподалік буд. НОМЕР_2, на автошляху Т-05-13 . Зазначений факт також виключає можливість зробити висновок, що ці події якимось чином вплинули на стан Позивача.

Просить суд відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог до Відповідача Служби автомобільних доріг у Донецькій області повністю, у зв`язку з їх незаконністю, необґрунтованістю та тим, що Служба в даному випадку є неналежним Відповідачем по справі ( а.с.66-72).

Відповідно до відзиву на позов, наданого відповідачем КП « Автотранспортне підприємство» , останній позов не визнав, зазначивши наступне. Так, відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, позивач по справі мав би доводити що: він мас право на відшкодування шкоди як власник майна; саме від яких дій, бездіяльності чи неправомірними рішеннями Коммунального підприємства АТП була спричинена шкода.

Так, дійсно, відповідно до ст.. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Стаття 395 ЦК України, вказує на перелік речових прав на чуже майно яке може бути у громадян України, а саме:

1) право володіння;

2) право користування (сервітут):

3)право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб емфітевзис);

4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій).

5)Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Але, жодного такого права, позивач по справі ОСОБА_1 , у розумінні ст. ст. 395, 396 ЦК України, не мав. Так, відповідно до доручення, яке надане до суду, ОСОБА_8 доручило ОСОБА_1 продати автомобіль, який отримав ушкодження. Саме з ціллю продати, ОСОБА_1 мав право керувати автомобілем. Причому, відповідно до цього доручення, ОСОБА_1 , мав би застрахувати автомобіль та мав право одержувати страхові відшкодування. Причому, ОСОБА_1 , виконуючи це доручення, не мав право подавати будь які позови до суду для відшкодування будь якої шкоди спричинену автомобілю. Тобто, ОСОБА_1 не має права бути позивачем у справі при розгляді питання про відшкодування шкоди.

Що стосується моральної шкоди, та шкоди взагалі, ОСОБА_1 не надав жодного доказу до суду, які б підтверджували якісь неправомірні рішення, дії чи бездіяльність КП АТП, які привели до дорожньої транспортної пригоди у результаті ДТП з автомобілем ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_1 сам прийняв рішення скоїти ДТП, хоча б і уникнути іншого, він бачив і оцінював дорожню обстановку, та сааме з його волі, а не з неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю КП АТП, сталось ДТП. Тобто ОСОБА_1 не навів жодного доказу, який би вказував на причинно- наслідковий зв`язок від дій КП АТП та пов`язаний з ДТП. ОСОБА_1 в своєму позові навіть не вказує, в чому взагалі полягає володіння шлагбаумом КП АТП з тим, що він скоїв наїзд на нього.

Крім цього, з рішення суду про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, вбачається, що саме ДТП пов`язано з діями автомобілю, який рухався на зустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_1 . Так, на аркушу рішення 2 рішення суду, абз. 2 - коли ОСОБА_1 під`їжджав на стоянку для пасажирів, то побачив автомобіль, який на великій швидкості, без включених світлом фар, рухався на зустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , тому ОСОБА_1 і повернув ліворуч, для того щоб уникнути лобового зіткнення з цим автомобілем.

Вказані обставини підтверджують і свідки, допитані на місці ДТП. Тобто, якщо і був причинний наслідковий зв`язок між ДТП і діями, то цей зв`язок, з рішення суду, вбачається між діями автомобілю, який їхав на зустріч та послідуючими діями ОСОБА_1 .

Тому, відповідач вважає, що матеріальна шкода не підлягає задоволенню.

Що стосується моральної шкоди, у зв`язку з пошкодженням зубів, то необхідно сказати, що з довідки, яка була надана до позову від 11.04.2019 року Бахмутської стоматологічної поліклініки, не йдеться про те що пошкодження вказаних зубів було отримано внаслідок ДТП, що саме діагноз, поставлений в довідці, є саме діагноз ,пов`язаний з пошкодженням зубів, довідка при цьому не має ні підпису ні печатки установи. Крім цього, необхідно відмітити, що відповідно до цієї довідки ОСОБА_1 хворів 11.04.2019 року на протязі невизначеного часу. Якщо, цей час визначений часом відвідування, то він хворів тільки о 12-00. Тобто, до матеріалів позову не надано доказів, які б підтверджували його моральні страждання та зв`язок цих страждань з протиправними діями КП АТП.

Вказані обставини і дають підстави заявляти, про те, що позов ОСОБА_1 не обґрунтований і не підтверджений належними доказами. В задоволенні позову просить відмовити ( а.с.57-58).

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.10.2019 року відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін ( а.с.49).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеному у позові.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві та просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2019 року, яка набула сили 09.07.2019року (справа №219/4329/19) встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ст..124 КУпАП, 10.04.2019 року, о 20 год. 00 хвил., в с. Зайцеве Бахмутського району по вул . Заливна, неподалік буд. НОМЕР_2, автошлях Т-05-13 , громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (позивач по справі) керуючи автомобілем ГАЗ 2410, державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на штучну споруду шлагбаум, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, тобто, скоїв адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження та матеріальні збитки Суд, дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 та свідків, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що ОСОБА_1 з метою уникнення лобового зіткнення з невстановленим автомобілем, який рухався йому на зустріч, був вимушений звернути ліворуч, внаслідок чого скоїв наїзд на шлагбаум. При цьому, доказів на спростування вищезазначених обставин, що містяться в письмових поясненнях ОСОБА_1 та свідків, матеріали справи не містять. Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з цим суд постановив провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення ( а.с.17-18). Згідно з висновком КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» від 11.04.2019р. під час керування автомобілем у день ДТП позивач не перебував у стані алкогольного сп`яніння ( а.с.19).

Судом встановлено, що на час ДТП позивач користувався автомобілем ГАЗ 2410, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , за довіреностю від 05.02.219р., яка посвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. ( а.с12,15-16).

Внаслідок ДТП автомобіль ГАЗ 2410, державний номер НОМЕР_1 . отримав механічні пошкодження.

У відповідності до висновку авто-товарознавчої експертизи від 16.08.2019р. вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ-2410 державний номер НОМЕР_1 на момент проведення дослідження складає 14 431 (чотирнадцять тисяч чотириста тридцять одна) грн. 00 коп. ( а.с.29-34). Відповідно до листа Бахмутської райдержадміністрації Донецької області від 30.05.2019 р. №24/1512-3 вбачається, що балансоутримувачем дороги Т-05-13 є Служба автомобільних доріг Донецької області ( а.с.27).

Згідно листа Служби автомобільних доріг у Донецькій області від 19.07.2019р. №01.9-2258 майно Служби є державною власністю і закріплене за нею на праві оперативного управління ( а.с.24).

Відповідно до листа Служби автомобільних доріг у Донецькій області від 12.09.2019р. № 01.9-2565 автомобільна дорога Т-05-13 перебуває у державній власності ( а.с.26). .

Згідно листа Департаменту розвитку базових галузей промисловостей Донецької обласної державної адміністрації від 22.07.2019р. №1317/0/110-19, тимчасова споруда ( шлагбаум) біля дороги Т-05-13 ( вул.Заливна смт.Зайцеве Бахмутського району) належить КП «Автотранспортне підприємство». Дане підприємство здійснює заходи щодо облаштування та обслуговування КПВВ на автомобільному шляху та прилеглих до них територій, а також об,єктів дорожного сервісу( будівель, спеціальних та інженерних споруд, тощо ( а.с. 28).

Відповідно до статі 10 Закону України «Про автомобільні дороги», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, (правонаступником якого є відповідно до Указу Президента України № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» Державне агентство автомобільних доріг України), що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Згідно статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги», органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування. Так, відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг органом управління автомобільними дорогами у Донецькій області є Служба автомобільних доріг у Донецькій області. Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, який має свої органи управління на місцях. Служба автомобільних доріг у Донецькій області є органом управління Держслужбами автодоріг України на місцях.

Положеннями статей 11, 13 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено основні обов`язки та відповідальність цього органу за стан автомобільних доріг, якість робіт з ремонту та утримання автомобільних доріг. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме Служба автомобільних доріг у Донецькій області несе відповідальність перед учасниками ДТП за шкоду, заподіяну користувачам автодоріг внаслідок неналежного утримання автомобільних доріг.

У відповідності зі статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Оскільки позивач є фактичним користувачем пошкодженого транспортного засобу, перебування вказаного автомобіля у користуванні позивача підтверджується наявністю в останнього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.06.2015р., нотаріально посвідченої довіреності від 05.02.2019р. на керування даним автомобільним транспортом та документів на підтвердження понесених позивачем витрати на його відновлення після ДТП, то позивач має усі правові підстави для заявлення вказаного позову.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, що вбачається зі змісту постанови Суду від 14.02.2018р.,справа № 463/2529/15-ц.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами: організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року за № 198встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотримання норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2018р., справа №185/8229/16-ц. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 16, ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції.

У відповідності до листа Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 05.06.2019р. №17 «а3»/201/01-2019 встановлено, що посадовими особами Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області не погоджувалась будь-яка документація на встановлення МАФу та тимчасової споруди (шлагбауму) біля автодороги Т-05-13 «Лиман-Бахмут-Горлівка» поблизу буд. НОМЕР_2 по вул. Заливна смт. Зайцеве Бахмутського району. Інформація щодо власника вказаних об`єктів відсутня. Також зазначено, що функції із забезпечення безпеки дорожнього руху та наглядом за станом доріг, у тому числі організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях і залізничних переїздах, розміщення МАФ, технічних засобів, тимчасових споруд тощо, віднесено до компетенції підрозділів Департаменту патрульної поліції НП України. У зв`язку з відсутністю таких підрозділів у м. Бахмут, вказані функції покладені на найближчий підрозділ поліції - батальйон патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ( а.с.22).

Відповідно до листа Управління патрульної поліції в Донецькій області батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську від 13.06.2019р. №Ад-25/41/37/1/01-2019 звернення щодо встановлення та розташування МАФу та тимчасової споруди (шлагбауму) біля автодороги Т-05-13 «Лиман-Бахмут-Горлівка» поблизу буд. НОМЕР_2 по вул. Заливна смт. Зайцеве Бахмутського району Донецької області на адресу батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції НП України не надходило. Інформація щодо власника МАФу та тимчасової споруди (шлагбауму) відсутня ( а.с.21).

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що встановлення вказаного вище шлагбауму, як це передбачено законодавством, здійснювалось без погодження з відповідними органами Національної поліції, що у наслідку стало причиною виникнення вказаної ДТП.

Відповідно до положень ст.541 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що Служба автомобільних доріг у Донецькій області як балансоутримувачем дороги Т-05-13, разом із КП «Автотранспортне підприємство», як власником шлагбауму, мають в солідарному порядку відшкодувати спричинену позивачу в результаті ДТП матеріальну шкоду в повному обсязі.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Пунктом 5 цієї постанови визначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З`ясувати чим підтверджується факт заподіяння шкоди, чи фізичних страждань, якими обставинами чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну шкоду, з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2018 року у справі №826/23650/15. Моральна шкода, завдана позивачеві, полягає у тому, що по-перше, було пошкоджено майно позивача (автомобіль), що спричинило у нього нервовий зрив та душевні хвилювання і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Більше того, позивач був фактично позбавлений можливості вільно користуватись своїм майном. Також, в результаті вказаного вище ДТП, позивач отримав травму зубів та вимушений був звертатись до стоматолога з цього приводу, що підтверджується довідкою КЗОЗ «Бахмутська стоматологічна поліклініка» від 11.01.2019р. ( а.с.20).

У зв`язку із наведеним вище та із урахуванням засад розумності та справедливості, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог і про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. солідарно з відповідачів.

Приймаючи таке рішення, суд зазначає, що неповідомлення Служби автомобільних доріг у Донецькій області про скоєння ДТП не звільняє останню від відповідальності за наслідки ДТП.

Посилання відповідача Служби автомобільних доріг у Донецькій області на те, що 04 лютого 2019 року між Службою автомобільних доріг у Донецькій області та ДП "Донецький облавтодор" ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП "Донецький облавтодор") укладено договір про закупівлю послуг з експлуатаційного утримання № 2-4, предметом якого є зобов`язання сторони Виконавця - ДП "Донецький облавтодор" своїми силами і засобами на власний ризик надати протягом 2019 року послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Донецькій області за переліком, наведеним у Додатку 1 до зазначеного договору; Замовник (Служба автомобільних доріг у Донецькій області), зі своєї сторони, зобов`язався прийняти і оплатити Виконавцеві надані за цим договором послуги. Термін надання послуг та строк дії цього договору, відповідно до п. п. 5.1., та 10.1. до 31.12.2019 р. До переліку доріг, зобов`язання з експлуатаційного утримання яких покладено на ДП "Донецький облавтодор", входить автомобільна дорога Т-05-13 «Лиман-Бахмут-Горлівка», на якій з позивачем сталася пригода, з приводу наслідків якої пред`явлено позов, а тому, зазначений відповідач є неналежним відповідачем, не спростовує, на думку суду, відповідальність зазначеного відповідача за ДТП, який є належним відповідачем.

Також, приймаючи таке рішення, суд зазначає, що відповідно до чинного законодавства позивач, який керував автомобілем на законних підставах, є належним позивачем у спірних правовідносинах.

Керуючись ст 263-265 ЦПК України ,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 діючого в інтересах ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути зі Служби автомобільних Доріг у Донецької області та ,,Комунального підприємства ,, Автотранспортне підприємство ,, солідарно на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14 431 гривень.

Стягнути зі Служби автомобільних Доріг у Донецької області та ,,Комунального підприємства ,,Автотранспортне підприємство ,, солідарно на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення у повному обсязі виготовлене 22.05.2020 року.

Суддя Л.І. Хомченко

Суддя Л.І. Хомченко

15.07.2020