ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 липня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/516/17

Головуючий у першій інстанції Пантелієнко В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/872/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Губар В.С.,

за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного її тексту: 26.05.2020, м. Ніжин,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним на підставі ст.ст. 203 ч. ч. 2 і 3, 215 ЦК України укладеного ними договору купівлі-продажу нежитлової будівлі «Кафе», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Бубликом В.М. 27.07.2011 за реєстровим № 1020. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що під час укладення вказаного договору ОСОБА_1 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, так як останній перебував у такому психоемоційному стані, який призвів до неповноти керованості ним своїми помислами та діями, до неусвідомлення своїх дій під час вчинення оспорюваної угоди, яку укладено всупереч його волі та волі його дружини.

В судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_2 і її представник адвокат Подолянко В.П. заявили клопотання про призначення у справі повторної судово-психіатричної експертизи з огляду на те, що проведена у справі експертиза є упередженою й необґрунтованою, так як використана для експертного дослідження медична документація є недостовірною і суперечить іншим матеріалам справи.

Оскаржуваною ухвалою у справі призначено повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Державній установі «Науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України». На її вирішення поставлено запитання: чи міг ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період підписання (укладення) 27.07.2011 договору купівлі-продажу нежитлової будівлі «Кафе», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Бубликом В.М.? Для проведення експертизи надано матеріали справи та медичну документацію на ОСОБА_1 . Постановляючи цю ухвалу, суд І інстанції виходив з того, що на цій стадії розгляду справи суд не вправі оцінювати належність та допустимість доказів, однак в разі наявності у сторін сумнівів в їх достовірності суд має перевірити ці сумніви та усунути наявні у доказах протиріччя шляхом призначення повторної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану хвалу та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- суд безпідставно зазначив, що експертам не слід брати до уваги медичну картку амбулаторного хворого;

- відкидання судом доказів, на підставі яких слід проводити експертизу, є незаконним, оскільки їх прийнято судом і вони є невід`ємною частиною судового провадження;

- в ухвалі зазначено, що експертиза є повторною, проте вона такою не є.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник адвокат Щербак О.В. підтримали апеляційну скаргу, а представник ОСОБА_2 адвокат Подолянко В.П. просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи із такого.

Згідно з копією висновку судово-психіатричного експерта Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології № 17 від 03.02.2015 та висновком судово-психіатричного експерта Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» № 335 від 14.06.2018, ОСОБА_1 на спірну дату не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Такого висновку експерти дійшли в тому числі й на підставі даних, що містяться в медичній картці амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_1 від 26.07.2011 і в медичній картці амбулаторного хворого на його ж ім`я з Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології за липень 2013 р. (арк. 6-11, 118-130).

Сторона відповідача стверджує, що вищезгадані медичні картки є сфальсифікованими. В силу ч. 11 ст. 83 і ч. 1 ст. 228 ЦПК України у їх сукупності це твердження суд має ретельно перевірити, так як у протилежному випадку матиме місце неповнота з`ясування обставин, що мають значення для справи. У разі, якщо суд на відповідній стадії судового розгляду дійде висновку про істинність названого твердження, він повинен встановити й (або) застосувати наслідки фальсифікації, про яку йдеться, а саме якого висновку дійде судово-психіатрична експертиза, якщо з числа доказів виключити медичні картки амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_1 (з записом від 26.07.2011) та Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології (з записом за липень 2013 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. За правилами ч. 1 ст. 104 цього ж Кодексу, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Отже суд І інстанції вправі вказати перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та дані, що мають значення для проведення експертизи. Тому доводи апелянта про те, що вказівка суду на докази, які не підлягають врахуванню експертом при проведенні дослідження, є незаконною, апеляційним судом відкидаються.

З зазначеного випливає, що для уникнення неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд І інстанції обґрунтовано призначив у справі експертизу, правомірність призначення якої оспорює позовна сторона, і правильно сформулював запитання, яке вона має вирішити.

Стаття 113 ЦПК України приписує, що:

- якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам) (ч. 1);

- якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам) (ч. 2).

Відповідно до п. 1.2.13. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена наказом Мін`юсту України від 08.10.1998 № 53/5 (зареєстрований у Мін`юсті України 03.11.1998 за № 705/3145, з наступними змінами), додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи (абзац 2); повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз) (абзац 3).

Посилання в апеляційній скарзі на неправильне процесуальне визначення місцевим судом призначеної експертизи не призвели до неправильності вирішення питання про її призначення. Тому це посилання не є підставою для задоволення скарги. Так, зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що місцевий суд призначив саме додаткову експертизу. Тож апеляційний суд доходить висновку, що суд, зазначивши в цій ухвалі про призначення повторної експертизи, припустився описки, яку можна виправити постановленням відповідної ухвали в порядку ст. 269 ЦПК України. Крім того, в пункті 4.2. згаданої Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень зазначено, що у разі коли призначена первинна, додаткова, повторна або комплексна експертиза за процесом дослідження чи наданими об`єктами не є такою по суті, керівник експертної установи організовує проведення відповідної експертизи, а у вступній частині висновку зазначаються мотиви зміни її процесуального визначення відповідно до законодавства.

Оскаржувана ухвала є законною, а тому підстав для її скасування немає.

Так як у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, то підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 10.07.2020.

Головуючий: Судді: