КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 757/26657/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.

Апеляційне провадження №: 22-ц/824/836/2020 Доповідач: Гаращенко Д. Р.

03 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді Гаращенка Д. Р.

суддів Невідомої Т. О., Пікуль А. А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Печерського районного суду м. Києві від 29 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТзДВ СК «Альфа-Гарант»), про відшкодування матеріальної шкоди.

З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог остаточно просив стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» заподіяні матеріальні збитки у розмірі 23 963,22 грн. з яких 20 005,45 грн. відшкодування завданої майнової шкоди, 3 138,45 грн. - інфляційної складової, 819,32 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 березня 2015 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Toyota Camry д/н НОМЕР_1 в м. Києві, проспект Науки, 36, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем Ford Focus С-Мах д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2

Автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2015, у справі №752/6834/15-а визнано бездіяльність Відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Голосіївського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, від 02 березня 2015 року.

Зобов`язано Відділ державної автомобільної інспекції з обслуговування Голосіївського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 передбачене ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 березня 2015 року.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, яка набрала законної сили 02.02.2016, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КпАП України закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 завдану майнову шкоду у розмірі 20 005,45 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» подав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, судом не досліджені обставини справи, що мають значення для вирішенням справи.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 зазначена у висновку № 9067 від 02.04.2015 є більш достовірною, ніж та, що вказана у Звіті № 11228/0315 від 25 березня 2015 року.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив наданий відповідачем звіт № 11228 від 25 березня 2015 року, відповідно до якого 18 квітня 2016 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 6 553, 65 грн.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на різницю показання одометру досліджуваного автомобіля в період між оглядом двох експертів, ТОВ «Експертум-АВЕ» та ФОП ОСОБА_4 , яка складає 763 км., що могло вплинути на перелік пошкоджених деталей.

Апелянт не погоджується з розрахунком суду першої інстанції, враховуючи, що його проведено без дотримання положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 березня 2015 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Toyota Camry д/н НОМЕР_1 в м. Києві, проспект Науки, 36, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем Ford Focus С-Мах д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2

Автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року, було визнано бездіяльність Відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Голосіївського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, від 02 березня 2015 року.

Зобов`язано Відділ державної автомобільної інспекції з обслуговування Голосіївського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 передбачене ст. 124 КУпАП України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 березня 2015 року.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, яка набрала законної сили 02 лютого 2016 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КпАП України закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 - власника наземного транспортного засобу Ford Focus на момент ДТП була застрахована в ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» по полісу АІ/0598248 від 15 вересня 2014 року.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу Ford Focus від 02 квітня 2015 року, складеному в присутності позивача та представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант», встановлені наступні пошкодження автомобіля: крило переднє ліве; двері передні ліві; шарніри дверей передніх лівих; молдінг дверей передніх лівих; скло дверей передніх лівих; панель порогу лівого; В-стояк лівий; ЛФП; ручка зовнішня дверей передніх; двері зовнішні ліві.

На замовлення ТДВ «СК «Альфа-Гарант» спеціалістом оцінювачем ОСОБА_5 було складено Звіт № 11228/0315 від 25 березня 2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Ford Focus, згідно з яким розмір матеріального збитку було встановлено 9 064,38 грн. (а.с. 52-62).

ТДВ «СК «Альфа-Гарант» платіжним дорученням від 18 квітня 2017 року №21720 перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 6 553,65 грн., за мінусом НДС та франшизи (а.с. 99).

Позивач не погоджуючись із висновком спеціаліста оцінювача ОСОБА_5 замовив самостійно оцінку вартості матеріального збитку заподіяного його автмобіля у ФОП ОСОБА_4 .

Згідно зі звітом ФОП ОСОБА_4 за № 9067 від 02 квітня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Focus становить 25 559,10 грн., встановлені пошкодження (мовою оригіналу) «крило переднє ліве; двері передні ліві; шарніри дверей передніх лівих; молдінг дверей передніх лівих; скло дверей передніх лівих; панель порогу лівого; В-стояк лівий; ЛФП; ручка зовнішня дверей передніх; двері зовнішні ліві» (а.с. 8-11).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що пошкодження, описані експертом у висновку № 9067 від 02 квітня 2015 року, не знаходяться у протиріччі з пошкодженнями, описаними в протоколі огляду транспортного засобу Ford Focus від 02 квітня 2015 року, а є лише більш конкретними та деталізованими, і дають більш чітку картину ступеня та розміру пошкоджень автомобіля.

Зазначив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Focus, вказана у висновку № 9067 від 02 квітня 2015 року є більш достовірною, ніж та, що вказана у Звіті № 11228/0315 від 25 березня 2015 року.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Матеріалами справи встановлено, що відносини які склалися між сторонами, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом № АІ/0598248, регулюються спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, установлений договором. При цьому страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється в межах вартості майна на момент укладення договору й не може перевищувати розміру реальних збитків (втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.990 ЦК страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їхні працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (п.34.4 ст.34 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно п. 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик (СК «Альфа-Гарант») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стаття 29 Закону передбачає у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 33.1.4. Закону, дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно п.п. 34.1., 34.2, 34.3 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про порожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

03 березня 2015 року відповідач отримав заяву позивача про настання страхового випадку від 02 квітня 2015 року.

Того ж дня відповідач звернувся до незалежного оцінювача з метою визначити розмір матеріального збитку зазначеного позивачем.

Відповідно до звіту № 11228 від 25 березня 2015 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Ford Focus, матеріальний збиток складав 9 064,38 грн. з урахуванням ПДВ, та 7 553, 65 грн. без урахування ПДВ.

На момент розгляду справи в суді першої інстанції звіт є дійсним.

Відповідно п.п. 36.1., 36.2 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Згідно п. 36.6. Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

18 квітня 2016 року на підставі заяви позивача про страхове відшкодування ТДВ СК «Альфа Гарант» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 6 553, 65 грн.

Враховуючи, що позивач просив сплатити страхове відшкодування на його особистий рахунок, а також позивачем не надано доказів понесених витрат зі сплати ПДВ у зв`язку з ремонтом належного йому транспортного засобу, відповідач зменшив суму страхового відшкодування на розмір ПДВ та франшизу 1000 грн.

Згідно положень ст. ст. 4, 12, 13 Закону України " Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" пп. 62-67 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав" перевірка дотримання вимог нормативно-правових актів з оцінки майна під час проведення оцінки здійснюється шляхом рецензування звіту про оцінку майна.

Такий звіт позивачем не замовлявся, а судом не проводився.

Стаття 6 ЦПК України закріплює принцип рівності перед законом і судом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За закріпленим у статті 81 ЦПК України загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 77-79 ЦПК України).

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Стаття 103 ЦПК України встановлює, що при необхідності спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, для з`ясування важливих для справи обставин та у разі, якщо подані сторонами з цих питань висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності, суд призначає судову експертизу.

Колегія суддів вважає, що при перевірці й оцінці експертних висновків суд першої інстанції повинен був з`ясувати наступні питання:

Чи було надано експертові об`єкт дослідження для огляду; чи є в наявності повнота відповіді на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком оцінки; обґрунтованість висновку.

На думку колегії суд першої інстанції не навів доводів свого висновку про те, що вартість відновлювального ремонту викладена у висновку № 9067 від 2 квітня 2015 року є більш достовірною ніж у висновку № 11228/0315 від 25 березня 2015 року.

Суд не перевірив різницю у вартості транспортного засобу викладеної у обох звітах, різницю в показаннях одометру досліджувального автомобіля, яка в період між оглядами оцінювачами склала 763 км., не з`ясував питання в яких умовах зберігався пошкоджений автомобіль і чи могли умови зберігання привести до погіршення його стану.

На думку колегії суддів, надана судом першої інстанції перевага звіту № 9067 від 02.04.2015 та не прийняття звіту № 11228 від 25 березня 2015 року є сумнівною, оскільки детального розпису підстав прийняття висновків одного звіту перед іншим судом першої інстанції не наведено.

При наявності спірних питань при наданні оцінки доказам, суд першої інстанції повинен був роз`яснити сторонами їх право на проведення судової оціночної експертизи для рецензування обох звітів і визначення вірної суми матеріального збитку.

А оскільки для здійснення оцінки матеріальної шкоди необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, для з`ясування важливих для справи обставин та у разі, якщо подані сторонами з цих питань висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності, суд призначає судову експертизу. (ст. 103 ЦПК України)

Оскільки доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ТДП СК «Альфа Гарант» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 606,33 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києві від 29 серпня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове про відмову в задоволені позову ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульв. Л.Українки, 26, ) 606 (шістсот шість) грн. 33 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль