Провадження № 2/522/2892/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2020 року суддя Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом стягнення грошових коштів в розмірі 1500 гривень.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що у зв`язку із звільненням з лав Збройних сил України в червні 2018 року за вказівкою Одеського обласного військкомату він відкрив у відповідача картковий рахунок у ТВБВ № 10015/0428, на який в період травень-червень було зарахована суми одноразової грошової допомоги згідно постанови КМУ № 975 від 25.12.13 та пенсія в загальному розмірі 150 000 грн. Ці кошти було знято з рахунку приблизно в червні 2018 року, та утримано відповідачем при видачі готівки за його рахунок грошові кошти в розмірі 1500 грн. У зв`язку з чим, він звернувся до відповідача та просив повернути ці кошти, але досі цього не зроблено через те, що відповідним тарифом за обслуговування рахунку при отриманні готівки передбачено банківська комісія в розмірі 1%. Проте він не підписував жодних письмових документів стосовно надання згоди на тариф за обслуговування його рахунку при отриманні з нього готівки у вигляді утримання з його коштів банківської комісії в розмірі 1 %.

Позивач, вважаючи, що всупереч ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач не надав йому усю необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про свої банківські послуги, просить стягнути з Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на його користь грошові кошти в розмірі 1500 грн.

Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року по справі відкрито провадження та встановлено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду даної справи.

16 грудня 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» наданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що вказані обґрунтування позовної заяви не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються тим, що між позивачем і відповідачем був укладений публічний договір, який і на даний час виконується сторонами. З огляду на що, доводи викладені в позовній заяві Клієнтом (Позивачем), зокрема «щодо не підписання жодних документів стосовно надання Позивачем згоди на тарифи за обслуговування рахунку при отриманні з нього готівки у вигляді утримання банківської комісії в розмірі 1 %» є безпідставними, і не заслуговують на увагу. З врахування умов укладеного сторонами договору, діючих в АТ «Ощадбанк» тарифів, вимог ст.ст. 1068, 1071 ЦК України, Банк вправі був списувати кошти з рахунку Клієнта на обслуговування цього рахунку у відповідній сумі, а тому вимога Позивача про повернення коштів в сумі 1500,00 грн. є протиправною та не підлягає задоволенню. Всупереч вказаному вище твердженню ОСОБА_1 не надано доказів неправомірного зняття АТ «Ощадбанк» грошових коштів в сумі 1500 грн., а тому такого роду твердження Позивача є голослівними та бездоказовим. Натомість, АТ «Ощадбанк» наданими доказами підтверджує, що списання коштів (банківська комісія в розмірі 1 % від здійсненної операції) відбулось у відповідності до умов Договору, діючих в АТ «Ощадбанк» тарифів, вимог ст.ст. 1068, 1071 Цивільного кодексу України, а тому Відповідач наголошує на протиправності та безпідставності заявленої вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з АТ «Ощадбанк» на його користь вищезгаданих коштів і просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для цього.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 10.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ощадбанк», з метою відкриття в установі поточного карткового рахунку, в зв`язку з чим подав заяву про приєднання №1318701 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі ДКБО та/або Публічний договір та/або Договір).

На підставі даної заяви, відповідно п.п. 3.4.1 та 3.4.2 позивачу відкрито поточний (картковий) рахунок на умовах тарифного пакету «Мій Комфорт» «Моя картка», із відповідними тарифами за користування платіжною карткою, розміщених, за твердженням відповідача, на сайті Банку.

Для операцій за цим рахунком ОСОБА_1 надано банківську платіжну картку типу Mastercard Debit Standart «Моя ІНФОРМАЦІЯ_1 » (надалі- БПК) та ПІН-конверт до неї.

Сторонами визнається факт виникнення між ними відносин банківського рахунку на підставі Договору комплексного банківського обслуговування, зміст якого є публічною інформацією, що перебуває у вільному доступі на сайті Банку: ІНФОРМАЦІЯ_2 .oschadbank.ua.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 05 жовтня 2015 року має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 4).

Відповідно до довідки серії 12 ААБ № 234444 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 є інвалідом другої групи (а.с. 5).

У зв`язку із звільненням з лав Збройних сил України в червні 2018 року за вказівкою Одеського обласного військкомату на картковий рахунок, в період травень-липень 2018 року було зараховано суму одноразової грошової допомоги згідно постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року та пенсію в загальному розмірі 150 000 грн.

З Виписки по картковому рахунку, копія якої міститься в матеріалах справи, вбачається, що після зарахування коштів на рахунок позивача: 14.05.2018 року в сумі 112 000,00 грн., 05.06.2018 року - 37 125,41 грн., 05.07.2018 року - 6 393,82 грн. на загальну суму 155 519,23 грн., позивач, починаючи з 25.05.2018 року по 16.07.2018 року регулярно отримував готівку в мережі установ та банкоматів АТ «Ощадбанк» (видача готівки через АТМ) у сумі - 150 600,00 грн., у зв`язку з чим Банком утримувалась передбачена ДКБО комісія у розмірі 1 %, яка в сукупності склала 1 506,00 грн. (а.с. 49-50).

13 серпня 2018 року позивач звернувся до АТ «Ощадбанк» з заявою, в якій просив повернути грошові кошти, як відсоток за отримання готівки по сумі одноразової грошової допомоги.

07 вересня 2018 року заступником начальника філії ПАТ «Державний ощадний банк України» Мотулько О.В. позивачу надано відповідь про те, що у Банку не має підстав для і повернення комісійної винагороди за отримання готівки, оскільки надходження грошових коштів шляхом зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 було здійснено у повному обсязі.

Розпорядження коштами, які надійшли на рахунок фізичної особи відбувається на розсуд власника рахунку (отримання готівкою, безготівкове перерахування коштів на депозитний рахунок, погашення заборгованості, розрахунки в торгово-сервісній мережі та інше) відповідно чинного законодавства та згідно тарифів за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки за тарифним пакетом «МІЙ КОМФОРТ».

Зазначеними тарифами передбачена сплата комісії при отриманні готівки в мережі установ та банкоматів банку (в т.ч. без використання картки) в розмірі 1% (а.с. 8).

Так, згідно дослідженої в судовому засіданні заяви про приєднання № 1318701 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) « ОСОБА_2 » уклав Договір комплексного обслуговування фізичних осіб та відкрив поточний рахунок (Клієнт/представник Клієнта), про що міститься його особистий підпис на першому аркуші вказаної заяви.

В п. 3.1. Заяви про приєднання зазначено, що шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору, Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, Кредитного договору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ст. 1066 ЦК України).

Відповідно до ст. 1071 ЦК України (в редакції на час укладання договору банківського рахунку) банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Так, погоджуючись з твердженням відповідача, вимогами ст.ст. 1068, 1071 ЦК України, дійсно передбачено право Банку списувати кошти з рахунку Клієнта на обслуговування цього рахунку у відповідній сумі.

Однак, згідно із ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до п. 5.1. Заяви про приєднання № 1318701, підписаної позивачем, ця Заява про приєднання є невід`ємною частиною Договору. Підписанням цієї Заяви про приєднання Клієнт підтверджує, що між ним та Банком досягнута згода щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в т.ч. договору банківського рахунку та Кредитного договору, та достовірність даних, в т.ч. персональних, вказаних в цій Заяві про приєднання.

Згідно п. 6.1.11 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт сплачує комісійну винагороду у готівковій або безготівковій формі шляхом приєднання до Договору, доручає Банку здійснити договірне списання коштів з рахунків Клієнта метою сплати Банку комісійної винагороди за надання Послуг/здійснення операцій згідно з Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була підписана заява про приєднання № 1318701 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) без будь-яких застережень чи зауважень. При цьому, протягом часу користування банківською платіжною карткою та на момент зарахування на рахунок коштів, у позивача не виникало жодних сумнівів щодо істотних умов договору. Жодних дій щодо розірвання договору банківського обслуговування позивач не вчиняв.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12 травня 1991 року споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної".

У відповідності до положень статті 1068 ЦК України Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Як встановлено судом, грошові кошти у загальній сумі 155 519,23 грн. відповідачем були зараховані на рахунок позивача, що підтверджується Випискою по картковому рахунку та не заперечується сторонами.

Разом з тим, ч. 4 ст. 1068 ЦК України встановлено, що клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Проте, не зважаючи на те, що п. 6.1.11 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлена плата за виконання банком операцій за рахунком клієнта, позивач не погоджується з даним положенням Закону вважаючи, що відповідач без достатньої правової підстави отримав плату за виконання банком операції зі зняття готівки з рахунку, а тому вона підлягає поверненню та помилково тлумачачи вказані норми на свою користь.

Таким чином, підстав стверджувати про порушення відповідачем вказаних вище норм у суду не має.

Також, інших належних та допустимих доказів в обґрунтування вимог, позивачем до суду не надано, як і не надано жодних доказів того, що з нього було безпідставно знято плату за виконання банком операції зі зняття готівки.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а тому приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1068, 1071 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом стягнення грошових коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 липня 2020 року

Суддя Л. М. Чернявська