Провадження № 2/638/5496/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, проведення індексації та стягнення заборгованості по індексації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить змінити розмір стягуваних аліментів визначивши його у твердій грошовій сумі у розмірі 2218 грн, не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину , який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексу інфляції, щомісячно; стягнути індексацію в розмірі аліментів з грудня 2016 року по липень 2020 року у розмірі 11042 грн; витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що розмір стягнутих з відповідача на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2013 р. аліментів у сумі 1000 грн. щомісячно, на даний час є недостатнім для належного утримання малолітньої дочки. Крім того позивач зазначає, що оскільки аліменти, що сплачені відповідачем із червня 2016 року по теперішній час не індексувалися, розмір заборгованості по сплаті індексації аліментів у сумі 11042 грн підлягає стягненню із відповідача.

У судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності. відповідач надав відзив з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що вказані позивачем обставини пов`язані зі зміною економічної ситуації у країні в бік погіршення матеріального стану всіх верств населення, зміною доходів стягувачки у зв`язку із знеціненням національної грошової одиниці, збільшення витрат на дитину, зростання дитини, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів у порядку статті 192 СК України. Крім того заперечує проти стягнення індексації аліментів з огляду на те, що за заявлений до стягнення період, перевищення порогу індексації у розмірі 103 відсотка не відбувалося, тому підстави для проведення індексації аліментів відсутні; заперечує проти вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку із її необґрунтованістю.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.09.2010 року шлюб між сторонами розірвано (справа №2-5253/10). 13.11.2013 року заочним рішенням Задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 1 000, 00 грн. до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. А тому, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, доказів на підтвердження зміни майнового стану позивачки у бік його погіршення, про що зазначено у відповіді на відзив, останньою суду не надано. Поряд з цим, суд приходить до переконання, що знецінення національної грошової одиниці, зростання вартості споживчого кошика не є підставою для збільшення розміру аліментів, раніше стягнутих на підставі рішення суду.

Також, згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р. розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

З позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з позовом є так само внесення змін в чинне законодавство щодо мінімального розміру стягуваних аліментів.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Таким чином, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 30.06.2020 року по справі №343/945/19.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (з наступними змінами) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Порядок проведення індексації визначений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (з наступними змінами) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (з наступними змінами).

Згідно з п.10-4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів.

Відповідно до положень ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до офіційних даних, які наявні в загальному доступі, опублікованих центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, індекс споживчих цін у заявленому відповідачем періоді складав: у червні 2016 року - 99,8%, у липні 2016 року - 99,9%, у серпні 2016 року - 99,7%, у вересні 2016 року - 101,8%, у жовтні 2016 року - 102,8%, у листопаді 2016 року - 101,8%, у грудні 2016 року - 102,9%, у січні 2017 року - 101,1%, у лютому 2017 року - 101%, у березні 2017 року - 101,8%, у квітні 2017 року - 100,9%, у травні 2017 року - 101,3%, у червні 2017 року - 101,6%, у липні 2017 року - 100,2%, у серпні 2017 року - 99,9 %, у вересні 2017 102%, у жовтні 2017 року - 101,2%, у листопаді 2017 року - 100,9%, у грудні 2017 року - 101,0%, у січні 2018 року - 101,5%, у лютому 2018 року - 100,9%, у березні 2018 року - 101,1%, у квітні 2018 року - 100,8%, у травні 2018 року - 100,0%, у червні 2018 року - 100,0%, у липні 2018 року - 99,3%, у серпні 2018 року - 100,0%, у вересні 2018 року - 101,9%, у жовтні 2018 року - 101,7%, у листопаді 2018 року - 101,4%, у грудні 2018 року - 100,8 %, у січні 2019 року - 101,0%, у лютому 2019 року - 100,5%, у березні 2019 року - 100,9%, у квітні 2019 року - 101,0%, у травні 2019 року - 100,7%, у червні 2019 року - 99,5%, у липні 2019 року 99,4 %, у серпні 2019 року 99,7%, у вересні 2019 року 100,7%, у жовтні 2019 року 100,7%, у листопаді 2019 року 100,1%, у грудні 2019 року 99,8%, у січні 2020 року - 100,2%, у лютому 2020 року 99,7%, у березні 2020 року 100,8%, у квітні 2020 року - 100,8%, травні 2020 - 100,3%, червні 2020 - 100,2%.

Таким чином, з серпня 2016 року по червень 2020 року розмір індексу споживчих цін не перевищував поріг індексації, який дорівнює 103%.

Звертаючись до суду з цим позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач подала суду складений розрахунок індексації суми аліментів за період з серпня 2017 року по липень 2020 року включно, де сума нарахованої нею індексації становить 11042, 00 грн.

З правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» слідує, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 становить 103 відсотки.

Оскільки зобов`язання зі сплати аліментних платежів носять щомісячний характер, можливість нарахування індексації виникає у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу 103 відсотки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.09.2018 у справі № 127/8260/17-ц, (провадження №61-1118св18).

Зі складеного позивачем розрахунку суми індексації вбачається, що в жоден з місяців, за які позивач просила стягнути суми індексації, величина індексу споживчих цін не перевищила встановленого законом порогу у 103 відсотки.

З огляду на викладене та враховуючи той факт, що індекс споживчих цін за період з серпня 2016 року по червень 2020 року не перевищив поріг індексації, який законодавцем установлено на рівні 103 відсотка, тому розрахунок індексації аліментів за цей період не проводиться, відтак суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн. суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у тому числі витрати на професійну правничу допомогу), покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що суд прийшов до висновків про відмову у задоволенні позову, вимога про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, а такі витрати покладаються на позивача.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про збільшення розміру аліментів, проведення індексації та стягнення заборгованості по індексації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий