Справа №297/989/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2 227, 31 грн. та моральної шкоди в сумі 100 000 грн..

Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2019 року, ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13 жовтня 2018 року о 01:00 год., він будучи пасажиром автомобіля марки "ВАЗ 21063", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який виїхав за межі проїзної частини дороги та зіткнувся з деревом, отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого зазнав хірургічного втручання. На неодноразоі зверненя до ОСОБА_2 про відшкодування йому матеріальної шкоди, тобто вартості лікування, останній відмовляється відшкодовувати таку. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, йому спричинено моральну шкоду, так як у зв`язку з хірургічним втручанням, він погано розмовляє, погано спить, часто у нього трапляються жахливі сновидіння, пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою. Крім того, він не може нормально харчуватися, має поганий настрій та часту роздратованість. У зв`язку з порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, моральну шукоду він оцінює в 100 000 грн.. А тому, просить суд стягнути з ОСОБА_2 в його користь 2 227, 31 грн. матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 27).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не поводомив, заяв про відкладення судового розгляду справи чи відзиву на позов від нього не надходило (а.с. 26).

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2019 року, ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Так, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 13 жовтня 2018 року, приблизноо 01:00 годині, він, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21063", державний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Арпада в с. Дийда Берегівського району під час руху в напрямку м. Берегове, порушив вимоги пунктів 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість руху, втратив керування автомобілем, виїхав за межі проїзної частини та зіткнувся з деревом, внаслідок чого пасажири ОСОБА_1 .. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримали тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, вищевказаний вирок Берегівського районного суду від 04 квітня 2019 року залишено без змін (а.с. 17-18).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Так, як встановлено з матеріалів справи, потерпілий від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_1 , внаслідок отриманих тяжих тілесних ушкоджень, в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13 жовтня 2018 року, перебував на стаціонарному лікуванні в ЗОКЛ ім. А. Новака відділення торакальної хірургії, з діагнозом посттрахеостомічний стеноз шийного відділу трахеї ІV ст., що стверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №7196/201 та проходив обстеження в Клінічному центрі Дербеценського Університету, з встановленим діагнозом - постінтубаційний субгліотичний стеноз, що стверджується копією амбулаторного листа від 12 липня 2019 року (а.с. 5-6, 16).

Згідно квитанції №004195 від 12 липня 2019 року та рахунку №SZA05494/2019, вартість лікування потерпілого ОСОБА_1 становила 26 000 Угорських форинтів, що за курсом НБУ становить 2 227, 31 грн. (а.с. 8-11).

Враховуючи вищевикладене, те, що в результаті вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України потерпілий ОСОБА_1 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, завданих кримінальним правопорушенням перебував на стаціонарному лікуванні в ЗОКЛ ім. А. Новака відділення торакальної хірургії, з діагнозом посттрахеостомічний стеноз шийного відділу трахеї ІV ст. та проходив обстеження в Клінічному центрі Дербеценського Університету, з встановленим діагнозом - постінтубаційний субгліотичний стеноз, вартість його лікування становила 26 000 Угорських форинтів, що за офіційним курсом НБУ становило 2 227, 31 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його користь моральну шкоду, так як у зв`язку з хірургічним втручанням, він погано розмовляє, погано спить, часто у нього трапляються жахливі сновидіння, пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою. Крім того, має поганий настрій та часту роздратованість. У зв`язку з порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транпортною пригодою, моральну шкоду він оцінює в 100 00 гривень.

Пунутом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя передбачено, що при вирішені цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, - особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України,- моральна шкода полягає в тому числі і у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦП України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушенння, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правовової відповідальності обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявість такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення дя вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру моральної шкоди, що слід стягнути з відповідача в користь позивача, суд враховує ступінь психологічних страждань позивача, те, що останній внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13 жовтня 2018 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження, зазнав хірургічного втручання, в результаті чого зазнав і душевих страждань, крім того, враховує ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діями відповідача та конкретні обставини, а тому виходячи зі справедливості та розумності, моральну шкоду позивача суд оцінює в 5 000 грн..

Разом з тим, суд враховує, що позивачем не доведено, з чого саме він виходив, оцінючи завдану йому моральну шкоду в 100 000 грн..

А тому, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, задоволити частково та стягнути з відповідача в користь позивача 5 000 грн. моральної шкоди.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 гривень.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1195, ЦК України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. ст. 82, 141, 263-265, 280-282, 354, 355, 430 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 - 2 227 (дві тисячі двісті двадцять сім) гривень 31 копійку матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Фейір О. О.