22.06.2020
Справа № 642/2331/20
Провадження № 2/642/950/20
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до голови експертної комісії, заступника начальника бюро комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Маліхіної Олени Іванівни про стягнення моральної шкоди, -

В с т а н о в и в:

У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., заподіяної головою експертної комісії, заступником начальника бюро комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Маліхіною О.І.

Дана позовна заява ухвалою суду від 12 травня 2020 року була залишена без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема:

п. 5- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

п. 8 - зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позовна заява не відповідала вказаним вимогам.

Так, позовна заява має свою структуру. Вона містить відповідні частини: вступна, описова, мотивувальна і прохальна. В прохальній частині повинні бути зазначені безпосередньо позовні вимоги. Однак, позовна заява взагалі не містить прохальної частини.

Лише у мотивувальній частині позову ОСОБА_1 зазначає вимогу та просить суд зобов`язати голову експертної комісії, судово-медичного експерта ОСОБА_2 компенсувати нанесену їй моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. діями над трупом ОСОБА_3 та шахрайствами з посмертними діагнозами ОСОБА_3 , які зовсім різні у різних документах ХОБСМЕ.

Визначення змісту позовних вимог є правом саме позивача, тому позивачу необхідно чітко визначити зміст позовних вимог у прохальній частині та зазначити з кого та на чию користь необхідно стягнути моральну шкоду, а також правильно, структуйовано викласти зміст позовної заяви.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п.3).

При цьому, пунктом вказаної 4 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві.

У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

Позовна заява має містити відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням та докази, що підтверджують позов, отже до заяви повинні бути додані необхідні документи, наприклад докази причино-наслідкового зв`язку між завданою шкодою позивачу та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідачів.

Також на виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачці необхідно було зазначити, якими належними та допустимими доказами підтверджуються обставини, на які вона посилається, зокрема щодо неправомірних дій відповідача (вирок суду або інший процесуальний документ, яким встановлено у визначеному законом порядку вина вказаних осіб та вчинення експертом службового підроблення).

Отже, відповідно до положень ч. 6 ст. 175 ЦПК України для правильного вирішення спору запропоновано позивачу надати до суду нову редакцію позовної заяви (відповідно до кількості учасників справи), в якій зазначити: чіткі підстави, за якими позивач звертається з вимогою про відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем з обґрунтуванням заявлених вимог відповідно до законодавства; з яких міркувань позивач виходив, чітко викласти позовні вимоги щодо конкретного відповідача.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначила у грошовому вимірі та зазначила ціну позову у розмірі 20 000 грн.

При цьому згідно ч.1 ст. 4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2020 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2102 грн. 00 коп.

Таким чином, позивач повинен сплатити витрати по сплаті судового збору відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 1 ст.2 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визначеної ним ціни позову, у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивачем зазначено ціну позову 20 000 грн., вона повинна була сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. та надати суду оригінал платіжного документу.

На підставі вищевикладеного, позивачу необхідно було усунути вищевказані недоліки.

У червні 2020 року на адресу суду надійшла нова редакція позовної заяви. Однак, жодного недоліку, зазначеного в ухвалі суду від 12 травня 2020 року, позивачем не було усунуто.

Крім того, як зазначалось вище відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції про його сплату.

Так, ОСОБА_1 надала суду оригінал квитанції від 24.02.2020 на суму 841 грн.

Інформація щодо сплати судового збору та його зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України міститься в програмі "Діловодство загального суду (ДЗС)". Між тим, за таких обставин виявилось, що відповідна інформація в цій програмі за вказаною вище квитанцією відсутня.

Під час вирішення питання щодо відкриття провадження судом встановлено, що квитанція від 24.02.2020, яка додана до позовної заяви на підтвердження сплати судового збору, приєднана та обліковується за іншою справою, а саме: № 642/1001/20, провадження № 2/642/656/20 на суму 841, тому зазначена квитанція не може бути використана при поданні нової заяви.

Таким чином, судом не враховується квитанція від 24.02.2020 року в якості доказу сплати судового збору.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позов вважається неподаним і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 184, 185 ЦПК України, суддя

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до голови експертної комісії, заступника начальника бюро комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Маліхіної Олени Іванівни про стягнення моральної шкоди - повернути як неподану.

Повідомити, що згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/sud2024/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Вікторов