Справа № 487/5828/18
Провадження № 2/487/808/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазницької Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/5828/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2018 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Кіріченко В.М. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з останнього на користь позивача заборгованість у розмірі 70316,02 грн. за кредитним договором № б/н від 30.07.2009 р., судові витрати у розмірі 1762,00 грн.. Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 , будучи позичальником, не виконує умови кредитного договору № б/н від 30.07.2009 р. не сплачує кошти на погашення кредитного зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.07.2018 р. в розмірі 70316,02 грн., яка складається з наступного: 2982,97 грн. - заборгованість за кредитом; 59523,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3985,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафи (фіксована частина), 3324,57 грн. - штраф (процентна складова).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2018 р. зазначену позову заяву залишено без руху у зв`язку з зазначеними в ній недоліками.

16.10.2018 року до канцелярії суду надійшла заява з додатками на виконання згаданої ухвали.

Ухвалою суду від 29.10.2018 р. провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.02.2019 року заочним рішенням суду зазначену позовну заяву задоволено частково.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року вказане заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

13.12.2019 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність належними доказами. Крім того, зазначив, що, по-перше, позивачем не доведено отримання ним кредиту у розмірі 3000 грн., оскільки в анкеті-заяві чітко видно, що під час отримання кредиту був встановлений кредитний ліміт у сумі 500 грн., по-друге, у матеріалах справи відсутні підтвердження, що підписуючи анкету-заяву він приєднався саме до тих умов і правил, які надав банк до позовної заяви, оскільки вони мають мінливий характер та не підписані відповідачем, по-третє, з наданого позивачем розрахунку не зрозуміло за якими саме картковими рахунками нараховувалась заборгованість, по-четверте, позивачем неправомірно нарахована пеня, без врахування спеціальної позовної давності в один рік. У зв`язку з чим, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Крім того,представником відповідача була подана до суду заява про застосування позовної давності по кредитному договору, оскільки її перебіг розпочався з 2011 року, відповідно до наданого позивачем розрахунку, а з позовною заявою позивач звернувся у 2018 році, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги.

14.02.2020 року представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що на підставі поданої заяви відповідача, що разом з умовами та правилами, тарифами складають договір про надання банківських послуг, було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якого є пластикова картка, яку отримав останній. Крім того, відповідач, підписуючи анкету-заяву від 30.07.2009 року висловив свою згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що годен з тим, що дана заява, разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також в анкеті-заяв відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 36% на рік. Тобто, враховуючи зазначене, сторонами при укладені договору були обговорені всі його істотні умови. При цьому, вищезазначені умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Крім того, зауважив, що згідно наданої банком виписки по рахунку відповідача, вбачається, що останній до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про його обізнаність про умови та правила кредитування та визнання ним своїх зобов`язань за договором. Також, зазначив, що підстав для застосування позовної давності немає, оскільки за таким договором перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. При цьому строк дії перевипущеної картки відповідача до 10.2018 року, а позов був скерований до суду 29.08.2018 року. Окрім цього, зазначив, що підстав для застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності.

До судового засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про їх задоволення.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, 30.07.2009 року між сторонами укладено договір №б/н, за яким відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна», «30 днів пільгового періоду» № НОМЕР_1 .

Відповідно до наданої позивачем довідки, за кредитним договором б/н від 30.07.2009 року було відкрито картковий рахунок №SAMDN50OTC002063850 та надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 зі строком дії до 01/10; № НОМЕР_2 строком дії до 11/14; № НОМЕР_3 строком дії до 10/18.

Крім того, згідно заяви позичальника №NKXRFS07121991 від 30.07.2009 року, яку підписано відповідачем, за вказаним картковим рахунком ним отримано кредит у сумі 500 гривень з базовою процентною ставкою - 3 відсотки на місяць із розрахунку 360 днів у році та строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, із наданням банку права в будь-який момент збільшити чи скасувати кредитний ліміт.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільговий період», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31.07.2018 року становить 70316,02 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 2982,97 грн., заборгованості за відсотками - 59523,18 грн., заборгованості за пенею - 3985,30 грн., а також штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 3324,57 грн..

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Оскільки відповідач уклав кредитний договір з позивачем та отримав кредитні кошти від банку, він зобов`язаний повернути їх та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Як вбачається із заяви, підписаної ОСОБА_1 30.07.2009 року, вона містить в собі дані про встановлений розмір відсотків, а саме 3% в місяць, що становить 36% річних. Більш того, оскільки відповідач після отримання картки користувався даною карткою, в тому числі і погашаючи заборгованість разом з нарахованими процентами, чим відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України вчинив дії, які засвідчують його бажання користуватися кредитними коштами зі сплатою саме таких відсотків за користування кредитними коштами, то ці його дії фактично є прийняттям пропозиції в частині розміру процентної ставки. Доказів протилежного стосовно розміру погодженої сторонами процентної ставки відповідачем суду надано не було.

Із розрахунку заборгованості, наданого до позову, банк розрахував заборгованість, виходячи як з первісної погодженої сторонами відсоткової ставки (36% річних) так і підвищеної відсоткової ставки (поточна та прострочена) (43,2% та 72 % річних).

Проте належних та допустимих доказів погодження підвищеної процентної ставки з позичальником позивачем суду надано не було, а тому у позивача були відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитними коштами за збільшеною процентною ставкою.

Враховуючи зазначене, з відповідача підлягають стягненню нараховані відсотки за залишок поточної заборгованості за кредитом та за залишок простроченої заборгованості за кредитом у загальному розмірі 5605,77 гривень, враховуючи наступний розрахунок заборгованості:

Нарахування відсотків на поточну заборгованість за формулою N (поточне тіло кредиту)*M ( 36 % відсоткова ставка) / 365 (дні року)* Y (кількість днів за яке здійснюється нарахування) = Z (сума нарахованих відсотків) за період з 14.08.2011 року по 31.07.2018 року в сумі 5008,15 грн.:

за 2011 рік відсотків на суму 40,51 грн., а саме : 0,97 грн. (серпень) + 3,94 грн. (вересень) + 13,87 грн. (жовтень) + 16,97 грн. (листопад) + 4,76 грн. (грудень) = 40,51 грн.;

за 2012 рік відсотків на суму 184,02 грн. ., а саме : 10,56 грн. (січень) + 19,54 грн. (лютий) + 21,88 грн. (березень) + 11,92 грн. (квітень) + 12,13 грн. (травень) + 15,83 грн. (червень) + 12,09 грн. (липень) + 14,70 грн. (серпень) + 16,99 грн. (вересень) + 19,32 грн. (жовтень) + 22,75 грн. (листопад) + 6,31 грн. (грудень) = 184,02 грн.;

за 2013 рік відсотків на суму 671,14 грн. а саме : 6,78 грн. (січень) + 5,38 грн. (лютий) + 55,98 грн. (березень) + 59,98 грн. (квітень) + 65,95 грн. (травень) + 52,73 грн. (червень) + 64,61 грн. (липень) + 66,91 грн. (серпень) + 71,20 грн. (вересень) + 69,86 грн. (жовтень) + 80,29 грн. (листопад) + 71,47 грн. (грудень) = 671,14 грн.;

за 2014 рік відсотків на суму 977,67 грн.: а саме : 69,13 грн. (січень) + 64,66 грн. (лютий) + 74,98 грн. (березень) + 69,40 грн. (квітень) + 96,70 грн. (травень) + 38,41 грн. (червень) + 84,61 грн. (липень) + 57,04 грн. (серпень) + 83,08 грн. (вересень) + 83,08 грн. (жовтень) + 83,15 грн. (листопад) + 4,76 грн. (грудень) = 977,67 грн.;

за 2015 рік відсотків на суму 937,43 грн.: а саме : 77,84 грн. (січень) + 2,72 грн. (лютий) + 57,16 грн. (березень) + 163,32 грн. (квітень) + 87,29 грн. (травень) + 87,29 грн. (червень) + 90,11 грн. (липень) + 84,48 грн. (серпень) + 84,48 грн. (вересень) + 87,29 грн. (жовтень) + 84,48 грн. (листопад) + 30,97 грн. (грудень) = 937,43 грн.;

за 2016 рік відсотків на суму 1086,92 грн., а саме : 140,79 грн. (січень) + 81,66 грн. (лютий) + 87,29 грн. (березень) + 78,84 грн. (квітень) + 95,74 грн. (травень) + 81,66 грн. (червень) + 87,29 грн. (липень) + 90,11 грн. (серпень) + 84,48 грн. (вересень) + 87,29 грн. (жовтень) + 84,48 грн. (листопад) + 87,29 грн. (грудень) = 1086,92 грн.;

за 2017 рік відсотків на суму 975,30 грн., а саме : 81,66 грн. (січень) + 78,84 грн. (лютий) + 87,29 грн. (березень) + 84,48 грн. (квітень) + 92,92 грн. (травень) + 84,48 грн. (червень) + 91,11 грн. (липень) + 2,82 грн. (серпень) + 163,32 грн. (вересень) + 90,11 грн. (жовтень) + 81,66 грн. (листопад) + 36,61 грн. (грудень) = 975,30 грн.;

за 2018 рік відсотків на суму 135,16 грн., а саме : 135,16 грн. за січень.

Нарахування відсотків на прострочену заборгованість за формулою N (поточне тіло кредиту)*M ( 36 % відсоткова ставка) / 365 (дні року)* Y (кількість днів за яке здійснюється нарахування) = Z (сума нарахованих відсотків) за період з 29.02.2012 року по 31.07.2018 року в сумі 597,62 грн.:

за 2012 рік відсотків на суму 0,46 грн., а саме : 0,29 грн. (лютий) + 0,17 грн. (березень) = 0,46 грн.;

за 2013 рік відсотків на суму 0,19 грн. а саме : 0,11 грн. (вересень) + 0,08 грн. (жовтень) = 0,19 грн.;

за 2014 рік відсотків на суму 5,68 грн.: а саме : 0,05 грн. (січень) + 0,43 грн. (лютий) + 0,09 грн. (березень) + 1,99 грн. (квітень) + 1,80 грн. (травень) + 0,03 грн. (серпень) + 0,58 грн. (вересень) + 0,70 грн. (жовтень) = 5,68 грн.;

за 2015 рік відсотків на суму 39,72 грн.: а саме : 1,54 грн. (січень) + 0,11 грн. (лютий) + 2,21 грн. (березень) + 7,32 грн. (квітень) + 3,91 грн. (травень) + 3,91 грн. (червень) + 4,04 грн. (липень) + 3,79 грн. (серпень) + 3,79 грн. (вересень) + 3,91 грн. (жовтень) + 3,79 грн. (листопад) + 1,39 грн. (грудень) = 39,72 грн.;

за 2016 рік відсотків на суму 48,73 грн., а саме : 6,31 грн. (січень) + 3,66 грн. (лютий) + 3,91 грн. (березень) + 3,52 грн. (квітень) + 4,29 грн. (травень) + 3,66 грн. (червень) + 3,91 грн. (липень) + 4,04 грн. (серпень) + 3,79 грн. (вересень) + 3,91 грн. (жовтень) + 3,70 грн. (листопад) + 3,91 грн. (грудень) = 48,73 грн.;

за 2017 рік відсотків на суму 43,68 грн., а саме : 3,66 грн. (січень) + 3,53 грн. (лютий) + 3,91 грн. (березень) + 3,79 грн. (квітень) + 4,17 грн. (травень) + 7,79 грн. (червень) + 4,04 грн. (липень) + 0,13 грн. (серпень) + 7,32 грн. (вересень) + 4,04 грн. (жовтень) + 3,66 грн. (листопад) + 1,64 грн. (грудень) = 43,68 грн.;

за 2018 рік відсотків на суму 459,14 грн., а саме : 6,06 грн. (січень) + 82,34 грн. (лютий) + 97,09 грн. (березень) + 88,26 грн. (квітень) + 88,26 грн. (травень) + 88,26 грн. (червень) + 8,83 грн. (липень) = 459,14 грн..

Крім того, у заяві, підписаній сторонами від 30.07.2009 року, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та нарахованих відсотків, стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 30.07.2009 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання, а якщо жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дій договору, він автоматично лонгується на той самий строк) (п.п. 8.6, 9.12 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач ознайомився і погодився саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Беручи до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (30.07.2009 року - підписання заяви) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05.09.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За такого суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви від 30.07.2009 року. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону №1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що АТ КБ «ПриватБанк» при укладенні договору з ОСОБА_1 дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку пені, а також штрафів, передбачених пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг задоволенню не підлягають, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у заяві від 30.07.2009 року, вказавши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

В той же час, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь банку суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 2982,97 грн. та нарахованих відсотків у розмірі 5605,77 гривень.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 215,22 грн. (8588,74 грн.*100%/70316,02)*1762,00 грн./100%).

Керуючись ст.10,18,23,76,279,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.07.2009 року в сумі 8588,74 грн. (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім гривень 74 коп.), що складається із заборгованості за кредитом у сумі 2982,97 грн. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дві гривні 97 коп.) та відсотків за користування кредитом у сумі 5605,77 грн. (п`ять тисяч шістсот п`ять гривень 77 коп.).

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення нарахованої пені - 3985,30 грн., а також штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 3324,57 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 215,22 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , р/р № НОМЕР_4 , МФО 305299, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 30.06.2020 року.

Головуючий суддя І.В.Боброва