Справа № 700/373/20
Провадження № 2/700/268/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

при секретарі судового засідання Кравець І.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка цивільну справу №700/373/20 (провадження №2/700/268/20) за позовом ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради, Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Лисянської селищної ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0095 га, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,21 га та житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Все своє майно на випадок смерті ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 .

Позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину та отримала витяг із спадкового реєстру на підставі виписки з рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 26.04.2007 року №2-154.

На даний час виникла необхідність у реєстрації права власності на земельну ділянку. Однак, під час оформлення документів, з`ясувалося, що виписка із рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 26.04.2007 року №2-154, на підставі якої реєструвалося право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 є неіснуючою, а справа щодо визнання права власності на спадкове майно за позовом ОСОБА_1 , у 2007 році Лисянським районном судом Черкаської області взагалі не розглядалася.

Зокрема, згідно довідки Лисянського районного суду Черкаської області від 03.04.2020 року, справа за позовом ОСОБА_1 до Лисянського відділення Звенигородської ОДПІ про визнання права власності на спадкове майно, у 2007 році не розглядалась і така справа у суді взагалі відсутня.

Враховуючи вищенаведене, позивач вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , а саме: земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,21 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0095 га та житловий будинок з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення у справі можливо винести при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 21.12.2005 року). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0095 га, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,21 га та житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту від 16.04.2004 року посвідченого держвним нотаріусом Лисянської державної нотаріальної контори Любчичем Ф.І., ОСОБА_2 заповіла все надлежне їй майно на користь ОСОБА_1 .

Позивач будучи спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, та отримала витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 03.02.2006 року №3395137, на підставі виписки з рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 26.04.2007 року №2-154.

На даний час у позивача виникла необхідність у реєстрації права власності на земельну ділянку. Однак, під час оформлення документів, з`ясувалося, що виписка із рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 26.04.2007 року №2-154, на підставі якої реєструвалося право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 є нікчемним.

Зокрема, згідно довідки Лисянського районного суду Черкаської області від 03.04.2020 року, справа за позовом ОСОБА_1 до Лисянського відділення Звенигородської ОДПІ про визнання права власності на спадкове майно, у 2007 році не розглядалась і така справа у суді відсутня.

За таких обставин, позивач як спадкоємець за заповітом, яка фактично вступила в управління спадковим майном, вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,21 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0095 га та житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ..

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємцям).

В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи.

Згідно зі с. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

Статтею 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,21 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0095 га та житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд , у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

Із квитанції про сплату судового збору від 04.05.2020 року, вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 1105,94 грн.

Відповідач - Лисянська селищна рада Черкаської області позовні вимоги визнав повністю, рішення ухвалено у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, з державного бюджету необхідно повернути на користь ОСОБА_1 50% сплаченого нею судового збору, а саме 552,97 грн, у зв`язку із визнанням відповідачем позову та відповідно до ст.142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1222, 1223, 1264, 1268,1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 10, 12, 142, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради, Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,21 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 21.12.2005 року).

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0095 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 21.12.2005 року).

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 21.12.2005 року).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду, а саме 552,97 грн (п`ятсот п`ятдесят дві гривні дев`яносто сім копійок), у зв`язку із визнанням відповідачем позову та відповідно до ст.142 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Г.М.Яценко